Справа № 147/1376/20
Провадження № 2-з/147/9/20
УХВАЛА

10 грудня 2020 року смт. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

в с т а н о в и в:

09 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій. В обгрунтування заяви покликається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 19.07.2017 він являється власником 36/100 часток нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 154,6кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою існує сходова клітина, яка знаходиться ззовні приміщення та забезпечує доступ до другого поверху даного приміщення. Згідно з документації належні йому приміщення знаходяться на другому поверсі. Дані сходи ведуть на другий поверх та забезпечують функціонування п`ятьох приватних підприємців та Тульчинське БТІ, які орендують дані приміщення та здійснюють там діяльність. Але продавець даного приміщення, вважаючи сходи особистою власністю, здійснює перешкоди в користуванні даними сходами, шляхом зав`язування проходу по них ланцюгами, розміщення табличок з написом «аварійні сходи». 08 грудня 2020 року біля сходової клітини найманими робітниками розпочинались роботи з демонтажу даних сходів. 26.11.2020, 08.12.2020 було викликано поліцію для того, щоб зафіксувати створення перешкод у користуванні його нежитловим приміщенням. Згідно плану будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в спільному користуванні і є єдиним шляхом на другий поверх. Тобто демонтаж даних сходів призведе до зупинки роботи філії Тульчинського БТІ та п`ятьох приватних підприємців. Стверджує, що має намір подати позов про усунення перешкод в користуванні майном, однак не накладення заборони на здійснення демонтажу сходів призведе до неможливості виконання рішення суду в подальшому, та обмежить його права в доступі до частини нежитлової будівлі, яка належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 заяву про забезпечення позову передано судді Мудрак А.М.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та перевіривши її на відповідність вимогам процесуального закону, приходжу такого висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору, якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України суд може залежно від обставин справи забезпечити позов повністю або частково.

Згідно з ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цей правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України у справі за № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 16 червня 2011 № 5-рп/2011 у справі № 1- 6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Протоколу. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2019 року (справа № 911/1695/18) зазначив наступне: законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову: відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову позивач заявник просить заборонити будь-кому, в тому числі ОСОБА_2 , здійснювати демонтаж сходів, розташованих в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з доданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92274100 від 19.07.2017 власником 36/100 нежилого приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 154,6кв.м є ОСОБА_1 .

Крім того факт набуття права власності підтверджено договором купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 19.07.2017 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно якого ОСОБА_1 передано у власність 36/100 часток нежилого приміщення, кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме 15-коридор, 16-кабінет, 17-зал, 18-зал, 19-кориддор, 20-кімната, 21-сан.вузол, 22-вб.шафа, 23-коридор, 24-кабінет, 25-кімната, 26-сан.вузол, 27-сан.вузол, 28-кімната, 29-сан.вузол, 30-кімната, 31-кімната, 32-сан.вузол, загальною площею 154,6кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копії технічного паспорта на громадський будинок 36/100 частин нежилого приміщення, кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 11.12.2017, приміщення, що є у власності заявника знаходяться на другому поверсі нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявником в заяві про забезпечення позову зазначено причини, у зв`язку з чим потрібно забезпечити позов. Заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо зв`язані з предметом спору, є співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, в разі задоволення позову.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в разі подання позову до суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Тому, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню, заборона вчинення дій щодо спірного майна є доцільним, оскільки він буде предметом позовних вимог, а невжиття заходу забезпечення позову, про який просить заявник, може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволити.

Заборонити будь-кому, в тому числі ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснювати демонтаж зовнішніх сходів в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.3 розділу ХІІ ЦПК України.

Суддя А.М. Мудрак