Справа № 740/4680/20
Провадження № 2/740/1456/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участі секретаря судових засідань Полторацької В.М.,

розглянувши в підготовчому засіданні в місті Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В :

У позові до суду позивачі просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 та право власності в порядку спадкування на 1/8 частину житлового будинку з господарсько-побутовими та спорудами за АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Свої вимоги мотивували наступним.

Вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Всією сім`єю вони постійно проживали в будинку АДРЕСА_1 . Дане будинковолодіння мало статус колгоспного двору та на момент вступу в законну силу Закону України «Про власність» 15.04.1991 вони були членами колгоспного двору, тобто кожен з них мав право власності на вказаний будинок в рівних частках (по 1/4 частині). ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час його смерті разом з ним в будинку постійно проживали і були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина яка складається з 1/4 частини будинку за АДРЕСА_1 , на яку чоловік також за життя не оформив право власності. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкували по 1/8 частині вказаного будинку. ОСОБА_3 в судовому порядку оформила право на 3/8 частини вказаного будинку. Зареєструвати своє право власності на нерухоме майно вони не можуть у зв`язку з тим, що Реєстраційна служба Ніжинського міськрайонного управління юстиції не має на це законних підстав.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.11.2020 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву та розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.

Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, на адресу суду подали спільну заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач, в особі в.о. старости Ніжинського старостинського округу №3 Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче засідання не з`явився та на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та просив задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_3 також у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування не заперечує.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3 - постійно проживали в будинку за АДРЕСА_1 . Дане будинковолодіння мало статус колгоспного двору та на момент вступу в законну силу Закону України Про власність 15.04.1991 року вони проживали у вказаному будинку, що підтверджується довідками Талалаївської сільської ради №03-25/721 від 17.08.2020 та №03-25/1205 від 26.10.2020 тобто кожен з них мав право власності на вказаний будинок в рівних частках (по 1/4 частині).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (з послідуючими змінами)», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні і розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Тобто, право власності на будинковолодіння за АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року виникло у ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

На час смерті разом з ОСОБА_4 постійно та протягом 6 місяців після його смерті проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою

Талалаївської сільської ради №03-25/721 від 17.08.2020.

У відповідності до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , фактично прийняли спадщину 1/4 частину вказаного будинковолодіння після смерті ОСОБА_4 , тобто успадкували по 1/8 частині.

Відповідно до листа Ніжинської районної державної нотаріальної контори №1528/01-16 від 19.11.2020 спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за даними зі Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) не заводилась.

Згідно з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2015, 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстровано на ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачами при зверненні до суду з даним позовом кожним було сплачено судовий збір в сумі по 840 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачами не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ними судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачами позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст.174, 213-215 ЦПК України, ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд,-

УХВАЛИВ::

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на 1/8 частину житлового будинку з господарсько-побутовими та спорудами за АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.О. Гагаріна