Cправа № 336/37/20
пр. № 2-о/336/58/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютін П.В. розглянув заяву ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном, подану в порядку окремого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника в інтересах заявника за допомогою засобів поштового зв`язку 27.12.2019 звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном, а саме, 1/10 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , що належала останній на праві приватної власності.

Розглянувши заяву із доданими документами, суддею встановлено підстави для застосування ч.4 ст. 315 ЦПК України.

Так, вказаною нормою передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Заявник вказує, що його матір померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті відкрилась спадщина на частку домоволодіння по АДРЕСА_1 . Заявник із посиланням на ст. 549 ЦК УРСР вважає, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав за адресою спадкового майна. Проте, 28.11.2019 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою В.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що останнє постійне місце проживання спадкодавця належним чином не підтверджено, а також, оскільки ОСОБА_1 не надано документів, які підтверджують його фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. У свідоцтві про народження заявника міститься запис по матір - ОСОБА_3 , що також має значення у справі, але жодним чином не обгрунтовано у заяві.

При цьому, метою встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном є саме оформлення спадкових прав заявника. Питання про підтвердження останнього постійного місця проживання спадкодавиці ОСОБА_2 заявником не ставиться. За змістом заяви жодної заінтересованої особи ОСОБА_1 не вказано.

Згідно з роз`ясненнями п.2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Крім того, у п. 23 вказаної постанови роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Слід зауважити, що у відповідності до п. 24 постанови, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Звертаючись до суду, заявник не зазначив, яке право виникне у нього з заявленого факту. Враховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, реалізація спадкових прав можлива лише в судовому порядку, в разі їх підтвердження під час розгляду справи.

Відтак, очевидним є спір про право, який підсудний Пологівському районному суду Запорізької області.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для відмови у відкритті провадження у справі за поданою заявою та роз`яснює заявникові можливість звернутися до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 257, 258-261, 315 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном, поданою в порядку окремого провадження.

Роз`яснити заявникові його право звернутися до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду складена та підписана 08.01.2020.

Суддя П.В.Зарютін