Справа № 2-1991/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участі представника заінтересованої особи - Бондаренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове агентство «ВЕРУС», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1 , в якій останній посилався на те, що 21.04.2011 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська по цивільній справі №2-1991 було ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно відповіді на адвокатський запит Шевченківським відділом державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві було повідомлено, що виконавче провадження №29786777 з виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м.Дніпропетровська №2-1991 від 28.07.2011 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором було відкрите 14.11.2011 року, а 31.03.2016 року державним виконавцем на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Посилаючись на те, що після 31.03.2016 року виконавчий лист повторно для примусового виконання стягувачем не пред`являвся та останнім пропущено трирічний строк для його повторного пред`явлення до виконання, заявник на підставі ст.432 ЦПК України просив визнати виконавчий лист №2-1991 від 28.07.2011 року таким, що не підлягає виконанню.

В наданому клопотанні ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі, зазначивши про підтримання поданої заяви.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове агентство «ВЕРУС» за викликами до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в наданих письмових запереченнях та поясненнях під час розгляду справи в суді проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що початок перебігу строку на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання відраховується не з дати винесення державним виконавцем постанови про повернення, а з дати направлення відповідної постанови разом із виконавчим листом на адресу стягувача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Також зазначив, матеріали справи не містять належних доказів, коли саме державний виконавець направив постанову від 31.03.2016 року та чи була вона отримана стягувачем.

Перевіривши доводи заяви, заслухавши пояснення представника заінтересованої особи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи №2-1991/11, що 21.04.2011 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») до ОСОБА_1 , ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказане рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

На виконання рішення судом було видано виконавчі листи, один із яких від 28.07.2011 року в частині стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 було пред`явлено банком для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

14.11.2011 року державним виконавцем вказаного вище відділу виконавчої служби було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №29786777, а 31.03.2016 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

З листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 15.07.2019 року вбачається та не заперечувалось представником Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що вказаний виконавчий лист повторно для примусового виконання до вказаного відділу виконавчої служби банком не пред`являвся.

Перевіряючи доводи заявника та відповідні заперечення представника банку, суд враховує, що повернення виконавчого листа стягувачу з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 31.03.2016 року), не перешкоджало його повторному пред`явленню в силу ч.5 вказаної статті.

Аналогічні положення містить п.2 ч.1, ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» в діючій на момент розгляду справи редакції.

Також суд враховує, що виходячи із положень ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 31.03.2016 року) та ст.12 вказаного Закон в редакції на момент розгляду справи, встановлено, що строк на повторне пред`явлення виконавчого листа після його повернення обраховується з дня його повернення.

Таким чином, з аналізу вказаних статей Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що строк повторно пред`явлення виконавчого листа до виконання після його повернення стягувачу обраховується не з дня прийняття державним виконавцем рішення (винесення постанови), а з дня її повернення стягувачу.

При цьому, ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 31.03.2016 року) було встановлено обов`язок державного виконавця направити копію постанови про повернення виконавчого листа стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Проте, згідно листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 22.11.2019 року вбачається, що в матеріалах виконавчого провадження №29786777 відсутні підтверджуючи документи щодо направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документу.

Під час розгляду справи представник банку заперечував факт отримання стягувачем постанови від 31.03.2016 року і оригіналу виконавчого листа та доказів іншого заявником суду не представлено.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання банком пропущено не було.

Також суд враховує, що пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання може бути поновлений судом за відповідною заявою стягувача.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про безпідставність поданої заяви, відсутність передбачених ст.432 ЦПК України правових підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та про необхідність відмови в задоволенні відповідної заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,4,5,10-13,211,223,258-260,432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове агентство «ВЕРУС», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак