Провадження № 2/127/4393/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Бойка В. М.,

при секретарі Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житлом та виселення суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася позивач з вимогами визнати ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Усунути ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 з будинку АДРЕСА_1 , з наданням права проживання в іншому житловому приміщенні, що належить ОСОБА_1 .

Позов мотивовано тим, що 18.07.2009 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , актовий запис за №1343. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 05.11.2018р. Вінницьким міським судом Вінницької області у цивільній справі №127/24322/18 шлюб між сторонами спору був розірваний.

Позивач вказує, що є вона власником приватного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі договору дарування від 30.07.2013р. посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гандурською Н.І., зареєстровано в реєстрі за №936. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 7173149 від 30.07.2013 року власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Позивач повідомляє, що відповідачі зареєстрований та проживає в належному позивачу будинку та є колишнім чоловіком позивача, проте, сумісне проживання стало неможливим, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, і як наслідки влаштовує сварки, постійно погрожує, не несе жодних витрат за комунальні послуги, його поведінка є агресивною і неадекватною, влаштовує скандали, тим самим відповідач створює нестерпні умови користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі, з підстав викладених в ньому.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, справу просить суд розглянути без його участі. (а.с. 40)

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206,207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що позивач є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі договору дарування від 30.07.2013р. посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гандурською Н.І., зареєстровано в реєстрі за №936, що також підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 7173149 від 30.07.2013 року. ( а.с.11-13)

Як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2018р. справа № 127/24322/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с.16)

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №240. (а.с.17)

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд бере до уваги надані позивачем листи Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 15.05.2019р., від 10.09.2019р., про реєстрацію заяви ОСОБА_1 , з приводу сімейної сварки з колишнім чоловіком, а також терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , факти звернення позивача до органів поліції з приводу вчинення ОСОБА_2 насильства в сім`ї, що підтверджує факт чинення перешкод відповідачем в користуванні будинком позивачу. (а.с. 20-22, 23)

Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставок для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що - власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст.27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Як вказує Європейський суд з прав людини, "втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла". "Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві..." (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 року «Кривіцька та Кривіцький проти України», пункти 41,42).

Суд бере до уваги надані позивачем листи Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 15.05.2019р., від 10.09.2019р., про реєстрацію заяви ОСОБА_1 , з приводу сімейної сварки з колишнім чоловіком, а також терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , факти звернення позивача до органів поліції з приводу вчинення ОСОБА_2 насильства в сім`ї що підтверджує факт чинення перешкод відповідачем в користуванні будинком позивачу. (а.с. 20-22, 23)

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вимоги в частині усунути ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 з будинку АДРЕСА_1 , з наданням права проживання в іншому житловому приміщенні, що належить ОСОБА_1 обґрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , суд бере до уваги надані позивачем листи Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 15.05.2019р., від 10.09.2019р., про реєстрацію заяви ОСОБА_1 , з приводу сімейної сварки з колишнім чоловіком, а також терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , факти звернення позивача до органів поліції з приводу вчинення ОСОБА_2 насильства в сім`ї що підтверджує факт чинення перешкод відповідачем в користуванні будинком позивачу. (а.с. 20-22, 23), а також враховує визнання відповідачем позову в повному обсязі.

В заяві про розгляд справи без участі позивача представник позивача просив суд судові витрати залишити за ним.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. 15, 319, 321, ЦК України, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 12, 13, 200, 259, 260, 263, 265, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Усунути ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 з будинку АДРЕСА_1 , з наданням права проживання в іншому житловому приміщенні, що належить ОСОБА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Повний текст рішення виготовлено 20.01.2020р.

Суддя: В.М. Бойко