Справа № 226/1395/18
Справа № 226/1395/18
Провадження № 2/226/8/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Григор О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.06.2007 відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком договір, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором за станом на 30.04.2018 заборгованість за кредитом склала 439 грн 47 коп., заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 30961 грн 17 коп., за комісією та пенею за користуванням кредитом - 4021 грн 81 коп., за штрафом (фіксована частина) - 500 грн, за штрафом (процентна складова) - 1771 грн 12 коп., а всього 37693 грн 57 коп., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені ним судові витрати у сумі 1762 грн судового збору.

За ухвалою від 12.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

04.10.2018 по справі ухвалено заочне рішення.

За ухвалою від 11.07.2019 відповідачу ОСОБА_1 поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, вказана заява прийнята від відповідача з призначенням справи до розгляду цієї заяви.

За ухвалою від 26.07.2019 заочне рішення від 04.10.2018 скасовано, справу призначено до розгляду по суті у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Представник позивача до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність у разі неявки до суду відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином сповіщеною про час і місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, подала відзив, заперечення на пояснення позивача та свої письмові пояснення, відповідно до якого вказала, що вона не погоджується зі штрафними санкціями, які складаються з комісії та пені в сумі 4021 грн 81 коп., штрафів в сумі 500 грн та 1771 грн 12 коп., оскільки місце її проживання зареєстровано в м.Мирнограді Донецької області, яке внесено до населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України від 02.12.2015 за № 1275-р переліку, де проводилася антитерористична операція, та відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» введено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями. На підтвердження укладення між нею та Банком кредитної угоди позивачем надана заява, в якій не встановлено ні суми кредиту, ні процентів за користування кредитними коштами, в заяві відсутній її підпис. Доданий до заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», також нею не підписаний. З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом постійно змінювались: з 04.06.2007 по 31.12.2012 - 36%, з 01.01.2013 по 31.08.2014 - 30%, з 01.09.2014 по 31.03.2015 - 34,80%, з 01.04.2015 по 30.04.2018 - 43,20%, на підставі чого це проводилося, позивач не зазначає та не обґрунтовує. Умови та Правила надання банківських послуг також повинні містити підпис позичальника, саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Проте, її заява не містить тих істотних умов кредитного договору, з яких було б можливо встановити умови, на яких він укладався. Також позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна б було встановити суму, яку позивач надав/перерахував їй згідно заяви від 04.06.2007 та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кредитні кошти. А тому відповідач просить суд відмовити Банку у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив, письмові пояснення, в яких вказав, що укладений договір від 04.06.2007 є договором приєднання, зміст якого зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, з якими відповідач ознайомлена, про що свідчить її підпис у заяві. Сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, частково сплачувала заборгованість за договором, а отже отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідач зверталася до Банку з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії. Оскільки перевипуск карти не є укладанням нового кредитного договору, в заповненні додаткових документів необхідності немає. Зазначення в одному стовпчику розрахунку заборгованості комісії та пені не суперечить ні положенням договору, ні чинному законодавству, а здійснено з метою наглядного розрахунку діючої заборгованості за кредитом. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу були направлені 15.08.2014 та 15.03.2015 та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача не надходило. У разі нормалізації ситуації банком буде розглядатися питання про зниження ставок. Після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/перебування Боржника, Банком буде виконано вимоги, передбачені ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Тому представник банку просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2007 ОСОБА_1 підписано заяву про відкриття рахунку та надання банківських послуг у Приватбанку щодо отримання нею платіжної кредитної карти із встановленням кредитного ліміту у розмірі 3000,00 грн. Дана заява містить умови щодо розміру базової процентної ставки - 36 % із розрахунку 360 днів на рік; порядок погашення заборгованості за кредитом - щомісячно у розмірі 7 % від суми заборгованості шляхом внесення коштів на карту клієнтом або списання Банком коштів з Дебетної карти; строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти.

У заяві також зазначено, що відповідач погодилася, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Також у заяві зазначено дату відкриття рахунку - 04.06.2007 та номер карти - НОМЕР_1 (а.с. 9).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» (без дати) між Банком та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н (дата не зазначена), за яким було надано наступні кредитні картки:

- 15.05.2007 № НОМЕР_1 з терміном дії до 05/11;

- 04.10.2013 № НОМЕР_2 з терміном дії до 04/17;

- 04.03.2014 № НОМЕР_3 з терміном дії до 10/15, що також підтверджується фото клієнта з картками від 04.10.2013 та від 04.03.2014 (а.с.165-167).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.06.2007 та з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням кредитного ліміту на платіжну карту, вбачається, що відповідач активно користувалася наданими грошовими коштами шляхом зняття готівки, погашення кредиту (а.с.148-153).

Отже, позиція відповідача про те, що позивач не довів, що їй була видана кредитна картка, що вона отримала кредитні кошти та користувалася ними, спростовується доказами, поданими позивачем, а саме: заявою відповідача, розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку, які у своїй скукупності узгоджуються між собою.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.06.2007 за станом на 30.04.2018 заборгованість за кредитом склала 439 грн 47 коп., заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 30961 грн 17 коп., за комісією та пенею за користуванням кредитом - 4021 грн 81 коп., за штрафом (фіксована частина) - 500 грн, за штрафом (процентна складова) - 1771 грн 12 коп., а всього 37693 грн 57 коп. (а.с.5-8).

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Відповідно до ст.526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Згідно за ч.1 та ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їхнього відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості і виписки по картковому рахунку, Банком надано суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (без дати їх затвердження) та Умови і правила надання банківських послуг (без дати їх затвердження), якими визначені, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, умови та порядок нарахування пені та штрафів, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін та інші умови.

При цьому слід зазначити, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме зміст цих Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів розуміла відповідач, що саме з ними вона ознайомилася і погодилася, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Окрім того, наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» суд не може прийняти до уваги, ще й тому, що в них міститься посилання на те, що процентну ставку з 01.09.2014 року та 01.04.2015 року було змінено, тобто повідомлено про факт, який вже відбувся. З огляду на те, що анкета-заява була підписана 15.05.2007 з відкриттям рахунку 04.06.2007, відповідач не могла ознайомитися з Тарифами, в яких повідомлено про зміну процентної ставки у 2014 році та 2015 році.

У своїх заявах по суті справи Банк неодноразово вказував на те, що відповідачем власноруч підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Проте така довідка до позову не надана.

Оскільки підтвердження про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг не надані, не підписані і не визнаються позичальником, надані Банком витяг з Тарифів та Умови і Правила надання банківських послуг судом не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти, що підтверджується заявою, випискою по картковому рахунку, у добровільному порядку Банку не повернуті, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав.

За розрахунком Банку заборгованість за кредитом, тобто за фактично отриманими відповідачем коштами, склала 439 грн 47 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно за ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В заяві, підписаній позичальником 15.05.2007, встановлена сума кредитного ліміту - 3000 грн, базова процента ставка - 36 % на рік, строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки (а.с.9).

Умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у цій заяві відсутні.

Також підписана відповідачем заява містить відомості щодо відкриття 04.06.2007 рахунку та номер карти - НОМЕР_1 , яка за інформацією Банку мала термін дії до травня 2011 року.

Отже, за умовами договору сторони погодили щомісячну плату процентів за кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до травня 2011 року включно (кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки).

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в межах строку дії договору, тобто по 31 травня 2011 року, оскільки зі спилком строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки на підставі умов договору.

До такого висновку суд прийшов з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 243/9032/15-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Згідно із розрахунком Банку загальна заборгованість відповідача за процентами, розрахованої із узгодженої базової процентної ставки 36 %, за станом на 31.05.2011, тобто на день закінчення строку дії кредитного договору, який відповідав строку дії картки, склала 109 грн 88 коп., саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Нараховані за кредитом відсотки поза межами строку дії кредитного договору в сумі 30851 грн 29 коп. є безпідставними, а тому не підлягають стягненню.

Оскільки сторони не обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки, нараховані Банком комісія та пеня за користуванням кредитом в сумі 4021 грн 81 коп., за штрафом (фіксована частина) в сумі 500 грн, за штрафом (процентна складова) в сумі 1771 грн 12 коп. також не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Водночас вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв.

Суд не приймає позицію позивача щодо строку дії перевипущеної картки по спірному кредитному договору до останнього дня квітня 2017 року, оскільки згідно із довідкою Банку наступна кредитна карта під іншим номером була відкрита 04.10.2013, тобто більш ніж через два роки після закінчення строку дії кредитного договору, що розглядається судом, при цьому відповідачем була підписана 04.10.2013 анкета-заява (а.с.155) на інших умовах ніж ті, що були укладені сторонами при підписанні відповідачем заяви 05.05.2007.

Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушила зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, тому з неї на користь Банку підлягає стягненню невиплачена сума кредиту у розмірі 439 грн 47 коп., відсотків за його користування у розмірі 109 грн 88 коп. і в силу ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі 26 грн 00 коп. судового збору пропорційно задоволеним вимогам (а.с.1).

На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: вул.Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001, ),до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 04.06.2007, а саме: за тілом кредиту у сумі 439грн 47 коп., за відсотками за користування кредитом у сумі 109 грн 88 коп., та судові витрати у сумі 26 грн 00 коп., а всього 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) грн 35 коп.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 30851 грн 29 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 4021 грн 81 коп. та штрафів в сумі 2271 грн 12 коп. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14.01.2020.

Суддя Ж.Є.Редько