Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., секретаря судового засідання Дудка Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Василівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

В березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїм позовних вимог зазначило, що 03 березня 2008 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №ZPVAGI, за яким АТ КБ «Приватанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 111 000,00 грн. на термін до 03.03.2015 року, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 12 серпня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладена Додаткова угода до договору про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року, за якою кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 23 300,08 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За укладеним кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі за місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та додатковою угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 23 300,08 доларів США. В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 27.11.2019 року має заборгованість в сумі 91 648,81 долар США, що складається з: 20 468,72 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11 00283 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2019,52 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 58 157,54 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №ZPVAGI від 03.03.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Відповідно до умов укладених договорів позивачем на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу про виконання зобов`язання, яка залишена без задоволення. Отже, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZPVAGI від 03.03.2008 року у розмірі 20 468,72 доларів США, що за курсом 23,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.11.2019 року складає 490 839,91 грн. станом на 27.11.2019 року, яка складається з наступного: 20 468,72 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11 00283 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2019,52 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 58 157,54 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Єрмолов Є.М. не з`явився, причини неявки не повідомив, представник позивача Опанасенко Л.В. в судове засідання не з`явилася, в заяві від 24.04.2020 року просила розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 судове засідання не з`явилася, надала заяву про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що 13 квітня 2013 року АТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов`язаних з ним платежів, після чого звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22.01.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPVAGI від 03.03.2008 року перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 52 702,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 421 092,58 грн., звернуто стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, та виселено осіб, які зареєстровані і проживають в квартирі. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом. Сплату відсотків за користування кредитом та пені. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом строку позовної давності. Починаючи від цієї дати був зобов`язаний пред`явити позов про стягнення боргу, або інший спосіб захисту. З урахуванням позиції Верховного Суду від 14.02.2018 року №564/2199/15-ц, кредитний договір був припинений з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, а саме з 13.04.2013 року. Оскільки банк направив ОСОБА_1 13.04.2013 року вимогу про дострокове повернення кредиту, надавши строк 30 днів для повного погашення кредиту, перебіг позовної давності почався 13.05.2013 року (після спливу 30 днів з дати отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості), і закінчився 13.05.2018 року (з урахуванням встановленого п.5.5 Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит №ZPVAGI від 12.08.2008 року строку позовної давності 5 років). Позивач звернувся до суду з позовом лише 12.03.2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності. З урахуванням викладеного, відповідач ОСОБА_1 просить відмовити з задоволенні позову в повному обсязі з підстав пропуску строку позовної давності, розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про припинення поруки. У заяві про припинення поруки вказала, що відповідно до п.1 договору поруки позивач поручився за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язання за Договором про іпотечний кредит, а саме: погашення основної суми кредиту в сумі 111 000 грн. та процентів за користування кредитом із розрахунку 15% річних. Як відповідачу стало відомо із позовної заяви, без погодження з нею, як поручителем та без укладання

відповідної додаткової угоди до договору поруки, банк уклав з ОСОБА_1 додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 12.08.2008 року, відповідно до умов якого гривневий кредит було конвертовано у доларовий, ставка за користування кредитними коштами встановлена 117% на місяць (14,04% річних). Договір доповнено умовами, якими встановлені додаткові умови відповідальності за неналежне виконання умов договору про іпотечний кредит, а також встановлена додаткова винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів. Отже, відповідно до умов додаткової угоди відсотки разом з винагородою за резервування ресурсів складає 17,04 % на рік в доларах по курсу, діючому на дату укладення додаткової угоди 12.08.2008 року. який з коливанням курсу постійно збільшується. В той час коли за договором про іпотечний кредит, виданий в гривні відсоткова ставка складала 15% на рік. Додатковою угодою до договору іпотечного кредиту внесено також інші умови, які збільшують обсяг відповідальності та змінено строки позовної давності. Таким чином, аналіз внесених змін до умов договору про іпотечний кредит дозволяє стверджувати про значне збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_2 , як поручителя за договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, наслідком укладення додаткової угоди до договору про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року від 12 серпня 2008 року, внаслідок якої збільшився обсяг відповідальності поручителя, без згоди поручителя, є припинення договору поруки. Крім того, порука припинилася також на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Так, у кредитному договорі встановлений строк погашення кредиту 03 березня 2015 року. У зв`язку з порушенням позичальником строків виконання зобов`язань за кредитним договором банк на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України 13 квітня 2013 року направив позичальнику і поручителю письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов`язаних з ним платежів протягом 30 днів. Отже, пред`явивши 13 квітня 2013 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом і пені, банк змінив строк виконання основного зобов`язання і протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, повинен був пред`явити позов до поручителя. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов`язання є підставою для припинення поруки. Тому відповідач ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із припиненням правовідношення за договором поруки №ZPVAGI від 03.03.2008 року, що укладений між ОСОБА_1 , ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , та розглянути справу без її участі.

2. Рух справи, процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 25 серпня 2020 року закрито підготовче провадження і цивільну справу призначено до судового розгляду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

3. Фактичні обставини встановлені судом, застосовані судом норми права.

Згідно ст.ст.526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ч.1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 03 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений Договір про іпотечний кредит №ZPVAGI, за яким позичальнику ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 111 000 гривень зі сплатою 15 % річних строком до 03.03.2015 року (п.1.1, 1.3. Договору). Погашення платежів за кредитом здійснюється позичальником виключно у національній валюті України - гривні (п.1.3., 1.5 Договору).

Згідно п.2.4. Договору про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року, позичальник зобов`язується щомісячно до 3 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтет ними платежами в сумі не менше 2154,93 грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок відкритий у кредитора. Останню суму ануїтетного платежу здійснити не пізніше 03.03.2015 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №ZPVAGI від 03.03.2008 року,відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_1 надала в іпотеку належне їй на праві приватної власності - нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Крім цього, 03 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладений Договір поруки, відповідно до п.1 якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язується відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за Договором про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року, та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Згідно Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року, укладеної 12.08.2008 року між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , валюта кредитних коштів у вигляді «гривня» переведена у валюту «долар США». Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 23300,08 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % на місяць (14,04 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 12.08.2008 року залишок заборгованості за Договором про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року складала 107879,39 грн., що

еквівалентно 23300,08 доларів США (п.8.1 Додаткової угоди).

Згідно п.8.1. вищевказаної Додаткової угоди від 12.08.2008 року, погашення заборгованості за цим договором повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п.3.1, 3.3., винагороди розрахованої відповідно до п.п.1.1., 3.6 цього Договору. Погашення кредиту провадиться у строки відповідно до Графіка погашення кредиту, який розраховується згідно залишку заборгованості за кредитом станом на 12.08.2008 року.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 13 квітня 2013 року АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу позичальника ОСОБА_1 письмову вимогу, за якою на підставі ст.ст.1054,1050 ЦК України вимагало повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Направлення Банком вказаної вимоги про дострокове повернення кредиту позичальнику ОСОБА_1 підтверджується реєстром поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням від 18.04.2013 року та поштовим повідомленням про отримання 23.04.2013 року ОСОБА_2 даної поштової кореспонденції від ПАТ КБ «ПриватБанк», які є в матеріалах цивільної справи №311/4991/13-ц, досліджених за клопотанням відповідачів, отримання вимоги про дострокове повернення кредиту відповідач також не оспорює.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2014 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про звернення стягнення та виселення. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPVAGI від 03.03.2008 року перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 52 702,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 421 092 гривні 58 копійок - звернуто стягнення на квартиру загальною площею 45,60 кв.м., житловою площею 27,10 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки №ZPVAGI від 03.03.2008 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, встановивши початкову ціну предмета забезпечення для його подальшої реалізації на публічних торгах на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселено ОСОБА_1 , її неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям вищевказаних осіб з реєстраційного обліку.

З позову і долучених до нього документів вбачається, що позичальник - відповідач

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок утворилася прострочена заборгованість за кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 27.11.2019 року /заборгованість позичальника ОСОБА_1 за Договором про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року складає 20 468,72 доларів США, що за курсом 23,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.11.2019 року складає 490 839,91 грн., в тому числі: 20 468,72 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11 00283 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2019,52 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 58 157,54 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку позивач просить стягнути частково лише в розмірі заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 20 468,72 доларів США.

Враховуючи наявність заборгованості відповідача ОСОБА_1 за Договором про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року, вимоги банку ґрунтуються на вимогах закону.

Одночасно з цим, відповідачем ОСОБА_1 подано письмову заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Право звернутися до суду про стягнення заборгованості за кредитом виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги за умови її невиконання.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред`явити позов до позичальника протягом п`яти років (позовна давність, встановлена договором), починаючи від дати невиконання позичальником зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної

вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Згідно п.5.5. Додаткової угоди від 12 серпня 2008 року до Договору про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом,винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Звернувшись до позичальника ОСОБА_1 із вимогою про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором, банк реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, та змінив порядок і строк дії кредитного договору. Після отримання боржником вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і спливу визначеного вимогою строку, вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором відповідно до вимоги про дострокове погашення заборгованості було змінено та він становив 30 календарних днів з дати одержання відповідачем ОСОБА_1 вимоги, направленої 13 квітня 2013 року, яка була отримана нею 23 квітня 2013 року, відповідно строк погашення зобов`язання настав 24 травня 2013 року (після спливу 30 днів з дати отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості).

Одночасно з цим, 03 березня 2015 року закінчився встановлений Договором про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року (п.1.3., 2.4) строк погашення кредиту.

У зв`язку з цим відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності закінчився 24 травня 2018 року.

Враховуючи, що позовом до суду банк звернувся лише 12 березня 2020 року, не зазначивши поважних причин пропуску, то позивачем пропущено встановлений в договорі п`ятирічний строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем у справі, що відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Подібна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12-ц (провадження №14-145цс18).

У разі реалізації кредитором свого права вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту.

Подібна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постанова від 17 липня 2019 року у справі №278/1077/16-ц (провадження №61-29890св18).

З договору поруки №ZPVAGI від 03.03.2008 року, укладеному між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , вбачається, що в ньому не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняється, а умова договорів поруки про його дію до повного припинення усіх зобов`язань боржника за основним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Як встановлено судом, 13 квітня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило основному боржнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту.

Звернувшись до позичальника із вимогою про дострокове повернення кредиту, банк реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, та змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання, а отже, після отримання 23 квітня 2013 року позичальником відповідної вимоги, строк виконання основного зобов`язання настав 24 травня 2013 року (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).

Крім того, Договором про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року та Додатковою угодою від 12 серпня 2008 року до Договору про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 року передбачено строк повернення кредиту в повному обсязі 03 березня 2015 року.

Позивач звернувся з позовом до поручителя про стягнення заборгованості лише березні 2020 року, тобто поза межами шестимісячного строку чинності поруки.

За таких обставин, в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України суд вважає, що порука відповідача за Договором про іпотечний кредит №ZPVAGI від 03.03.2008 рокує припиненою.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).

Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя.

Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №522/9232/14-ц (провадження №61-1106св18), від 20 червня 2018 року у справі №161/11866/15-ц (провадження №61-6894св18), від 07 листопада 2018 року у справі №203/2907/16-ц (провадження №61-9260св18), Великої палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №523/3082/14-ц (провадження № 14-243цс19).

Аналіз змін, внесених до умов Договору про іпотечний кредит дозволяють стверджувати про значне збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_2 за договором поруки (гривневий кредит конвертовано у доларовий, встановлені додаткові умови відповідальності за неналежне виконання умов договору, встановлена додаткова винагорода за резервування ресурсів 3% річних від суми зарезервованих коштів, що з урахуванням відсотків за користування кредитом складає 17,04% на рік, в той час коли відсотки за користування гривневим кредитом складали 15%, змінений строк позовної давності).

За таких обставин, оскільки судом встановлено, зміна забезпеченого порукою зобов`язання, а саме укладення Додаткової угоди від 12 серпня 2008 року до Договору про іпотечне кредитування №ZPVAGI від 03.03.2008 року, відбулася без згоди поручителя ОСОБА_2 на збільшення обсягу її відповідальності, суд дійшов висновку про припинення поруки на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України з огляду на те, що поручитель не надала згоду на збільшення обсягу її відповідальності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення

повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений і підписаний 27 листопада 2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова