ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/156/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.
секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/12613/19 за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 жовтня 2019 року (повне судове рішення складено 30 жовтня 2019 року, суддя Чевилюк З.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись у травні 2019 року до суду із даним позовом ОСОБА_1 зазначала, що 15 грудня 2015 року Хмельницьким обласним військовим комісаріатом їй видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Однак, листом відповідача від 20.06.2018 року №14/1492 її повідомлено про скасування рішення про надання їй статусу учасника бойових дій, зокрема протоколу №7 від 13.09.2017 року.
Позивач зазначала, що протиправними діями відповідача щодо незаконного позбавлення її статусу учасника бойових дій, факт яких встановлений судовими рішеннями, що набрали законної сили принижена її честь та гідність громадянина України, який брав участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту) та інших формуваннях у мирний час. Також позивачка була позбавлена можливості скористатись пільгами учасника бойових дій, що зумовило переживання за матеріальний стан родини, а звертаючись до суду для захисту своїх прав вона була змушена змінити свій звичний ритм життя, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я. З урахуванням викладеного, розмір заподіяної моральної шкоди внаслідок протиправних дій військового комісаріату позивачка оцінює в 50000 грн., які просить стягнути на її користь з Державного бюджету України.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів у розмірі 5000 грн. з єдиного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись із рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що стягуючи на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 5000 грн. суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував факт заподіяння ОСОБА_1 моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На думку апелянта посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 діяли у відповідності із вимогами чинного законодавства та при здійсненні повноважень своїми рішеннями не завдавали моральної шкоди позивачці, тому у суду не було підстав для часткового задоволення позову. Апелянт просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Так, представник позивачки вказує, що обставини завдання протиправними діями (бездіяльністю) апелянта значної моральної шкоди ОСОБА_1 підтверджені належними та допустимими доказами по справі, зокрема поясненнями позивачки, свідків, медичною документацією та відповідними рішеннями адміністративних судів.

Представник Хмельницького обласного військового комісаріату Рудчук В.П. підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечили проти доводів апеляційної скарги та просять оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Встановлено, що Хмельницький обласний військовий комісаріат оскаржує зазначене рішення в частині задоволених позовних вимог. В решті рішення сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Так, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с.8).

13.09.2017 рішенням, оформленим протоколом №7, Комісія Хмельницького обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій на виконання розпорядження від 29.08.2017 №501/5/4/568 скасувала рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, як таке, що суперечить вимогам пункту 9 Положення №200, пославшись на пункт 19 статті 6 закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII та пункту 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (а.с. 9).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року, залишеним без змін постановою колегії Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 року визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Хмельницького обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій в частині скасування ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, оформлене протоколом від 13.09.2017 №7. Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідач позбавив позивача статусу учасника бойових дій з підстав, не передбачених Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Положенням про Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затверджених Наказом Міноборони України від 07.05.2015 №200, порушивши при цьому принцип правової визначеності (а.с. 14-18).

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснення, що викладене в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі, інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Тобто, необхідно з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 5 вищезазначеної постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що неправомірними діями ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у незаконному позбавленні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, останній спричинена моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які пережила ОСОБА_1 та зміні її усталеного способу життя. І так як наявний склад цивільного правопорушення, а саме протиправна поведінка відповідача, його вина, спричинена позивачці моральна шкода та наявність причинного зв`язку, суд першої інстанції з врахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Дійшовши такого висновку, що узгоджується із матеріалами справи, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта на те, що відсутні докази на підтвердження вини ІНФОРМАЦІЯ_1 у завданні позивачці шкоди є такими, що не заслуговують на увагу, адже за змістом норм ст. 1167 ЦК України саме на відповідача покладається обов`язок довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Так, відповідно до абзацу 3 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Встановлено, що апелянтом в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження відсутності його вини у спричиненні ОСОБА_1 моральної шкоди. Однак рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року, що набрало законної сили 16.01.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення встановлено, що відповідач позбавив позивача статусу учасника бойових дій з підстав, не передбачених Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Положенням про Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затверджених Наказом Міноборони України від 07.05.2015 №200, порушивши при цьому принцип правової визначеності (а.с. 14-18).

Також, оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не було обґрунтовано розмір моральних збитків завданих позивачці в сумі 5000 грн., колегія суддів вважає їх безпідставними.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача через наявність вини, яка виразилася у незаконному позбавленні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, останній завдана моральна шкода, що виразилася у порушенні усталеного ритму життя позивачки, що вимагало додаткових зусиль для організації життя та спричиненні їй душевного хвилювання і моральних страждань. І зазначені обставини підтверджується показами свідків та матеріалами справи (а.с.13).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що в судовому рішенні не зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, якими доказами це підтверджується та не зазначено, з яких міркувань виходив суд, визначаючи розмір моральної шкоди є такими, що не заслуговують на увагу.

Отже, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, фактично зводяться до переоцінки доказів і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хмельницького обласного військового комісаріату залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк
І.В. П`єнта
О.І.Талалай