Ухвала

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2-1710/07

провадження № 61-18249ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Говоруна Максима Петровича на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, про виділення та визнання права власності на земельну ділянку під житловим будинком з надвірними спорудами,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила виділити ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, зайняту житловим будинком з надвірними спорудами, оскільки відсутність права власності на земельну ділянку під будинком та надвірними спорудами створює перешкоду в реалізації його права власності на нерухоме майно.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2007 року позов задоволено. Виділено та визнано право власності за малолітнім ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його мати ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 0,3013 га, зайняту 1/2 частиною житлового будинку з надвірними спорудами та необхідну для їх обслуговування, розташовану по АДРЕСА_1 , із зовнішніми межами, що починаються від межі А-Б, що межує з АДРЕСА_2 , яка розташована на відстані 4,70 м від кута (точка на плані 1) перетинання межі А-Б, яка проходить вздовж АДРЕСА_1 та межі А-Г , яка проходить вдовж суміжної земельної ділянки АДРЕСА_3 , під кутом 73 градуси в напрямку житлового будинку, літ. «А» довжиною 29,83 м (точки на плані 38-39); далі поворот під кутом 152 градуса в напрямку житлового будинку, літ. «а» до перетинання з його фасадною стіною (точка на плані 40) на відстані 5,58 м від лівого кута фасадної стіни житлового будинку за літ. «А»; далі по середині внутрішній стін будинку між приміщеннями № 1-1, № 2-1, № 1-1 і № 2-2, № 1-3 і № 2-2, № 1-4 і № 2-2, № 1-4 і № 2-3 (точки на плані 40-41-42-43); далі від тильної стіни житлового будинку літ. «А» (точка на плані 43), що знаходиться на відстані 4,78 м від лівого кута житлового будинку літ. «А» під кутом 90 градусів у напрямку земель загального користування довжиною 35 м (точки на плані 43-44), далі поворот під кутом 90 градусів у напрямку земель загального користування довжиною 35 м (точки на плані 43-44); далі поворот під кутом 90 градусів у напрямку земель загального користування довжиною 35 м (точки на плані 43-44); далі поворот під кутом 90 градусів у напрямку межі Б-В, яка межує із сусідньою земельною ділянкою АДРЕСА_4 довжиною 81,64 м (точки на плані 44-45) до перетинання з цією межею Б-В, яка межує із сусідньою земельною ділянкою АДРЕСА_4 на відстані 27,37 м від кута точки на плані 19).

У липні 2020 року Васильківська міська рада подала апеляційну скаргу на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2007 року. При цьому Васильківська міська рада заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 липня 2020 року клопотання Васильківської міської ради задоволено, поновлено Васильківській міській раді строк на апеляційне оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2007 року та відкрито апеляційне провадження в цій справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року (повний текст якої складено 06 листопада 2020 року) апеляційну скаргу Васильківської міської ради задоволено. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2007 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

07 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Говорун М. П. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Говорун М. П. заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 24 липня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, посилаючись на те, що він отримав повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду 19 грудня 2020 року.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи вказаного клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його розгляду, оскільки заявник не пропустив строк на касаційне оскарження судових рішень. Так, повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складено 06 листопада 2020 року. Відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. 05 і 06 грудня є вихідними днями, відтак останнім днем тридцятиденного строку для подання цієї касаційної скарги є 07 грудня 2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Говорун М. П. вказав, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2054цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05 та у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 638/11409/15-ц, від 11 червня 2020 року у справі № 2-о-192/2008, від 09 вересня 2020 року у справі № 2-о-72/08.

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Говорун М. П. також заявив клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, посилаючись на те, що апеляційний суд безпідставно і всупереч правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду поновив Васильківській міській раді строк на апеляційне оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2007 року. Оскаржувана постанова апеляційного суду призводить до порушення прав ОСОБА_1 , передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушує принцип юридичної визначеності.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення дії судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для такого зупинення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявивши клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, заявник не навів переконливих аргументів та не надав належних доказів, які свідчили б про необхідність такого зупинення. Доводи клопотання зводяться до незгоди заявника з оскаржуваним судовим рішенням та не свідчать про наявність підстав для зупинення його дії. Сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його дії на час перегляду справи в касаційному порядку.

Крім того, представник ОСОБА_1 - адвокат Говорун М. П. заявив клопотання про проведення розгляду справи за участю ОСОБА_1 .

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилося у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Жук проти України»).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права.

Частиною першої статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Тлумачення вказаних норм дає підстави для висновку про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки розгляд справи Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та необхідність виклику учасників справи для надання пояснень відсутня, то підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Говоруна М. П. про розгляд справи за участю ОСОБА_1 немає.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 400, 402, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Говоруна Максима Петровича на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року.

Витребувати з Васильківського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 2-1710/07 за позовом ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, про виділення та визнання права власності на земельну ділянку під житловим будинком з надвірними спорудами.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Говоруна Максима Петровича про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Говоруна Максима Петровича про проведення розгляду справи за участю ОСОБА_1 .

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 січня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

В. О. Кузнєцов