14.12.2020 Єдиний унікальний № 371/1172/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Миронівка

ЄУН 371/1172/19

Провадження № 2/371/304/20

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі:

секретаря судових засідання Марусич А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що їй на праві власності, на підставі договору дарування, посвідченого 7 грудня 2004 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори, належить житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .

На теперішній час в даному житловому будинку зареєстровані та проживають її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Крім батьків, у будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка є її племінницею. Відповідач у будинку не проживає без поважних причин з 2010 року і фактичне її місце проживання не відоме.

На її телефонні дзвінки відповідач ОСОБА_2 не реагує, у добровільному порядку знятись з реєстрації місця проживання відмовляється.

Фактом реєстрації відповідача порушуються її права власника житла, просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 4 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 27 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подала.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. В обґрунтування заявлених вимог доповнила, що у жовтні 2009 року, з її дозволу в будинку під номером АДРЕСА_1 була тимчасово зареєстрована відповідач.В даному будинку вона не проживала. Фактичне місце проживання відповідача їй не відоме.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду повідомлялися належно.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не з`явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 210, 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача.

Допитана як свідок ОСОБА_5 вказала, що 32 роки проживає в будинку під номером АДРЕСА_1 . Знає сім`ю ОСОБА_6 . ОСОБА_2 жила і росла на іншій вулиці, потім виїхала. В селі не проживає зі шкільного віку. З дідом та бабою ніколи не проживала.

Допитана як свідок ОСОБА_8 показала, що проживає в будинку під номером АДРЕСА_1 з 2006 року. Добре знає сім`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вони проживають весь час удвох. ОСОБА_2 , яка є їх онукою, ніколи з ними не жила. Вона приїздить до діда з бабою лише за продуктами.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі факти.

Позивач є власником житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються даними договору дарування, посвідченого 7 грудня 2004 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 6694, зареєстрованого в Білоцерківському міжміському БТІ за № 8779295, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6128009 від 4 січня 2005 року, виданого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації, довідки Маслівської сільської ради Миронівусбького району Київської області № 02-33/135 від 4 березня 2020 року (а.с, а.с., а.с. 9, 10, 52).

В будинку позивач прописала відповідача. Будинком для проживання відповідач не користується, членом її сім`ї ніколи не була. З 2010 року відповідач в будинку не проживає, проте залишається зареєстрованою в ньому.

Факт непроживання відповідача у будинку позивача підтверджується даними довідки Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області № 306 від № 02-33/526 від 29 серпня 2019 року, актів обстеження житлово-побутових умов позивача.

За змістом довідки Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області на теперішній час в даному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Фактично в будинку проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 12).

Із актів обстеження фактично проживаючих осіб з числа зареєстрованих від 29 серпня 2019 року, 5 вересня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 в будинку позивача під номером АДРЕСА_1 не проживає з 2010 року (а.с.,а.с. 11,13).

Мотиви суду та застосовані норми права

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року) закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном і закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Держава гарантує не лише свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень вказаних норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За встановлених обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

В даному випадку порушені права власника будинку і вони підлягають захисту.

Висновки за результатами розгляду

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце.

Позивачем належними та допустимими доказами доведено ті факти, що вона є власницею будинку під номером АДРЕСА_1 , відповідач спільно з власником житлового будинку не проживала, спільним побутом не була пов`язана, не є членом сім`ї власника будинку, в будинку не проживає.

Судом встановлено факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні позивачем як власником своїх правомочностей,тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном на підставі статті 391 ЦК України.

Керуючись принципом розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що права позивача як власника будинку потребують захисту. Перешкоди у користуванні власністю підлягають усуненню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування приміщенням.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Треті особи:

ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук