Ухвала

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 707/2559/19

провадження № 61-17795ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року в справі за позовом Черкаського державного технологічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Черкаський державний технологічний університет звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг (теплопостачання, водопостачання/водовідведення, електропостачання, вивезення твердих побутових відходів, дератизаційні та дезінфекційні послуги, послуги з утримання гуртожитку), яка утворилася в період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, в розмірі 47 186,19 грн, а також нараховані на цю суму інфляційні втрати в розмірі 4 065,16 грн і три відсотки річних - 23 882,20 грн.

Позов мотивовано тим, що з 2010 року відповідач фактично проживає зі своєю сім`єю в гуртожитку АДРЕСА_1 , однак з жовтня 2016 року по вересень 2019 року не сплачував щомісячних платежів за проживання в гуртожитку, у зв`язку з чим в нього утворилася заборгованість в розмірі 47 186,19 грн. Крім того, відповідач повинен сплатити інфляційні втрати і три відсотки річних від вказаної суми заборгованості.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Черкаського державного технологічного університету заборгованість з оплати проживання в гуртожитку за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року в розмірі 45 686,19 грн, збільшену на суму інфляційних нарахувань в розмірі 4 065,16 грн та трьох відсотків річних в розмірі 1 951,15грн, а всього 51 702,50 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2020 року на підставі пункту 4 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з тим, що наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

28 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення місцевого суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2020 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у зв`язку з тим, що касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційне провадження в частині оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 75 133,55 грн (47 186,19 грн + 4 065,16 грн + 23 882,20 грн), що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн). Тому справа № 707/2559/19 є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувана заявником ухвала Черкаського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року ухвалена у малозначній справі і вона не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказане судове рішення необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущених строків розгляду справи.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року в справі за позовом Черкаського державного технологічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов