ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Херсон

Справа №663/2701/18

Провадження №22ц/819/26/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О.

судді: Ігнатенко П.Я.

Полікарпова О.М.

секретар судового засідання: Пісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Шабрацького Г.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що з 28 квітня 1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільних дітей не мають.

Просив розірвати шлюб, зазначивши, що подружнє життя в останній час зруйнувалося через різні погляди на сімейні цінності, з приводу чого між ними часто виникають суперечки та непорозуміння. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання позивач вважає неможливим.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19 липня 2019 рокупозовні вимоги задоволено. Ухвалено шлюб, зареєстрований 28 квітня 1987 року Великоолександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, актовий запис № 18, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначила, що фактичні шлюбні відносини між сторонами, як і ведення спільного господарства, продовжуються, почуття любові відповідач до позивача не втратив, збереження шлюбу є можливим, оскільки сторони мешкають разом більш ніж 32 років поспіль, тимчасовий розлад у сім`ї та конфлікти між подружжям, викликані випадковими причинами, які не є достатніми підставами для розірвання їх шлюбу.

Про ведення подружжям спільного господарства свідчать обставини проживання сторін за однією адресою та несення спільних витрат на комунальні послуги, їжу, одяг, наявність взаємних прав та обов`язків одного перед іншим.

Під час розгляду справи судом першої інстанції від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з щорічною відпусткою, однак судом вказане клопотання задоволено не було, внаслідок чого, на думку апелянта, суд позбавив її можливості подати докази та навести доводи своєї позиції по справі та подати клопотання про надання строку на примирення, що суперечить положенням ст.111 СК України, а суд не вжив заходів для примирення подружжя.

Відзив позивача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Позивач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнав та пояснив, що збереження сім`ї є неможливим, сторони разом не проживають.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 28 квітня 1987 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 від 28 серпня 2018 року, видане Великоолександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №18(а.с.4)). Спільних дітей не мають.

Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 зазначав, що фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, збереження шлюбу та подальше спільне життя подружжя вважає неможливим.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

В апеляційній скарзі скаржник не навела обґрунтованих мотивів, які б свідчили про помилковість висновків суду щодо неможливості збереження шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено без встановлення фактичних обставин справи, оскільки через відмову у задоволенні клопотання її представника про відкладення судового засідання відповідача було позбавлено можливості навести доводи своєї позиції по справі та подати клопотання про надання строку на примирення, колегія суддів визнає неприйнятними, оскільки в призначені судові засідання на 22.04.2019, 15.05.2019 та 19.07.2019 року представник відповідача не з`являвся, подавши клопотання про їх відкладення, що свідчить про зловживання стороною відповідача своїми правами з метою затягування розгляду справи. Крім того, з моменту подачі позову про розірвання шлюбу (вересень 2018 року) до ухвалення оскаржуваного рішення суду пройшов майже рік, проте за цей період примирення між сторонами не відбулось.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14 листопада 2019 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про надання подружжю, в порядку ст. 111 СК України, строку на примирення.

З пояснень сторін в судовому засіданні 16 січня 2020 року встановлено, що їх примирення не відбулося; позивач залишив спільний житловий будинок та у теперішній час проживає окремо; спільне господарство сторони не ведуть. ОСОБА_2 наполягає на розірванні шлюбу, вказавши, що збереження сім`ї є неможливим.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 липня 2019 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 17 січня 2020 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: П.Я. Ігнатенко

О.М. Полікарпова