Провадження № 2/127/4723/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2020 м. Вінниця Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді - Антонюка В.В.,

за участі: секретаря - Горденко Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Яценко Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці, в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.10.2005 року між позивачем та відповідачем виникли трудові відносини відповідно до наказу №6к від 03.10.2005 року. У трудових відносинах позивач з КП ВМР «ВМТЕ» перебувала з 03.10.2005 року по 28.08.2019 року.

28.08.2019 року на підставі наказу №553-к від 22.08.2019 року позивача звільнено з посади начальника служби охорони праці та цивільного захисту КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до ст. 38 КЗпП України.

При звільненні, відповідач не здійснив повний розрахунок із нею в день звільнення.

В проміжок часу з 28.08.2019 року по 16.09.2019 року відповідач частково виплачував належні позивачу кошти, однак повний розрахунок з ОСОБА_2 здійснено 16.09.2019 року, що вбачається з копії виписки з обслуговування карткового рахунку, тобто затримка розрахунку при звільненні складає 20 днів.

Крім того, позивач зазначає, що 13.09.2019 року на адресу КП ВМР «ВМТЕ» засобами поштового зв`язку нею направлено лист з вимогою провести повний розрахунок з нею у відповідності до ст. 117 КЗпП України, тобто виплатити середній заробіток за весь час затримки, однак відповідач проігнорував дану вимогу і 16.09.2019 року їй виплачена лише сума грошових коштів, яка належать їй на час звільнення, що стало підставою для її звернення до суду з даним позовом, в якому вона просить стягнути з відповідача 14 075,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 4 000 грн. витрат на правничу допомогу та 768, 40 грн. судового забору.

10.01.2020 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що 10.12.2019 року на картковий рахунок позивача було нараховано суму у розмірі 6415.09 грн. із врахуванням сум відрахування на податки позивачу було виплачено 7 969.06 грн., у зв`язку із чим просив суд зменшити розмір позовних вимог на 7 969.06 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог у повному обсязі, за обставин викладених у позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог і просив стягнути з відповідача на користь позивача 6 106,14 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із врахуванням сум відрахування на податки .

Представник відповідача - Яценко Д.Ю. у судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Додатково пояснила, що позивач дійсно працювала на посаді начальника служби охорони праці та цивільного захисту КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та була звільнена з займаної посади на підставі наказу № 553-к від 22.08.2019 року.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов до висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню; оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_2 , з 21.12.1998 року, працювала на різних посадах в КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Починаючи з 12.03.2013 року, ОСОБА_2 , працювала на посаді інженера з охорони праці 2 категорії служби охорони праці КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (а.с.10-13), та була звільнена з даної посади 28.08.2019 року, що підтверджується поясненнями представників сторін.

Як вбачається із довідки форми ОК-5 від 03.10.2019 року за №4985/02-05-20, та виписки по картковому рахунку, позивачу виплачувалась заробіта плата КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" з жовтня 2005 року по серпень 2019 року (а.с.14-18).

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини; сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до абзацу 3 п. 2 Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, а згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком; середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

13.09.2019 року позивачем на адресу Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надіслано лист з вимогою провести повний розрахунок середнього заробітку за весь час затримки за період з 28.08.2019 року по 16.09.2019 року, однак відповіді відповідач не надав (а.с.29-30).

Як вбачається з копії виписки з обслуговування карткового рахунку в проміжок часу з 28.08.2019 року по 16.09.2019 року відповідач частково виплачував кошти позивачу, тому виплата остаточного розрахунку при звільненні позивачеві ОСОБА_2 була здійснена лише 16.09.2019 року, тобто не одноразово в день звільнення (а.с.19-28).

Отже, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні підлягає виплаті ОСОБА_2 за період з 28.08.2019 року (наступний день за днем, коли повинен був бути здійснений розрахунок при звільненні) до 16.09.2019 року (день остаточного розрахунку), тобто за 20 робочих днів.

Відповідно до платіжного доручення №3 від 10.12.2019 року, КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" виплатило ОСОБА_2 , заробітну плату за грудень 2019 року в сумі 6 415,09 грн.

Таким чином, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті, становить 6 106,14 грн.

Враховуючи вищевикладене, з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 6 106,14 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (із врахуванням сум відрахування на податки).

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ОСОБА_2 553,25 грн. судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення із відповідача на її користь витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн., не підлягають до задоволення, оскільки стороною позивача не надано до матеріалів справи жодного належного та допустимого доказу в підтвердження понесення позивачем таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265, 259, 268, 273 ЦПК України, на підставі ст. 43 Конституції України, ст. 47, 116, 117 КзпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути із Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ОСОБА_2 - 6 106 (шість тисяч сто шість) гривень 14 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (сума визначена з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ОСОБА_2 553,25 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.01.2020 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", , адреса місця знаходження: м. Вінниця, вул. 600-річчя,13.

Суддя: