Ухвала

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 461/1184/19

провадження № 61-17238cк20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання припиненим зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») про визнання припиненим зобов`язання, у якому просила визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором №910.26613 від 12 серпня 2014 року, укладеним між нею та АТ «Ідея Банк», за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі 299 460,00 грн на строк 60 місяців для фінансування: купівлі транспортного засобу марки «DODGE», моделі RAM 2500 JOBRATED, 2008 року випуску; страхового платежу за договором добровільного страхування транспортного засобу на умовах КАСКО; страхового платежу за договором страхування життя позичальника, - у зв`язку з виконанням зобов`язань за цим договором у повному обсязі.

В обґрунтування підстав для припинення зобов`язань за кредитним договором позивач посилалась на те, що, починаючи з 01 липня 2015 року, відповідачем безпідставно нараховувались проценти за користування кредитом за ставкою 30% річних, а не за вказаною у договорі ставкою 21,99% річних, тому заборгованість за кредитним договором, яку їй нарахував банк у розмірі 52 606,85 грн, власне, і становить різницю між сумою процентів, нарахованих за ставкою 30% річних у період з 01 липня 2015 року по 12 лютого 2019 року (252 125,51 грн), та сумою процентів, які підлягали нарахуванню за ставкою 21,99% річних у вказаний період (199 518,66 грн).

Позивач зазначає, що розмір здійсненої нею переплати процентів за користування кредитом, про яку наведено вище, повністю покриває наявну заборгованість за кредитним договором, а тому вважає, що у неї відсутня заборгованість за кредитним договором, що дає підстави визнати даний кредитний договір припиненим на підставі положень статті 599 ЦК України.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, у задоволенні позовуОСОБА_1 відмовлено.

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.

ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено висновок, що «…будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці».

Ціна позову у справі № 461/1184/19 становить 52 606,85 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 766/7373/18 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання припиненим зобов`язання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук