Справа № 490/2957/18
Провадження № 22-ц/812/2055/20
У Х В А Л А

11 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Лівінського І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2020 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми банківського вкладу.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2020 року провадження у справі закрито.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 27 жовтня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 зазначав, що оскаржувану ухвалу отримав 15 жовтня 2020 року, про що є відмітка в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена 25 вересня 2020 року зі складанням повного судового рішення за відсутності учасників справи та в цей же день копія ухвали була надіслана апелянту поштою.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували дату отримання позивачем копії судового рішення, саме 15 жовтня 2020 року.

Між тим, в матеріалах справи є відомості про те, що 30 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 отримала в суді першої інстанції копію оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини 7 статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Отже, останнім днем подачі апеляційної скарги (для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження) є 15 жовтня 2020 року.

Миколаївській апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що підстави для поновлення строку, вказані у клопотанні, є необґрунтованими, ухвалою від 24 листопада 2020 року залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху. Надав апелянту можливість в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, усунути недоліки, наведені у її мотивувальній частині, а саме - надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2020 року, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно положень статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 3).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина 4).

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини слідує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження "остаточного судового рішення" є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах "Науменко проти України" від 09 листопада 2004 року, "Полтораченко проти України" від 18 січня 2005 року та "Тімотієвич проти України" від 08 листопада 2005 року.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 13 лютого 2019 року № 2-7766/05.

Копія ухвали Миколаївського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху, була отримана апелянтом 27 листопада 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.211).

Між тим, ОСОБА_1 у строк, визначений судом не надав заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2020 року.

Отже, оскільки апелянтом у встановлений судом строк не усунуто недоліки апеляційної скарги, у відкритті апеляційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2020 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми банківського вкладу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І. В. Лівінський