Провадження № 2/127/4580/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Кравчук Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Вінниці клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», про відшкодування пені, трьох процентів річних та інфляційних збитків, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа.

В підготовчому судовому засіданні представником відповідача було подано клопотання про закриття провадження у цивільній справі №127/31710/10, яке мотивоване тим, що підставою звернення позивача до суду із цивільним позовом до відповідача стало порушення, на його думку, строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку із чим до Фонду гарантування пред`явлені майнові вимоги позивачем про стягнення, передбачених ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання з виплати гарантованого відшкодування за договором вкладу. У клопотанні представник відповідача зазначив, що розгляд вказаної справи в порядку цивільного судочинства не узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.09.2019 року у справі №761/11256/17 щодо підсудності спорів щодо вимог про стягнення з Фонду гарантування інфляційних витрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період після виплати Фондом відшкодування за вкладами, оскільки такі спори підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив та пояснив суду, що відповідач навмисне подав таке клопотання щоб не виконувати свої обов`язки.

Суд з`ясувавши думку позивача, дослідивши матеріали клопотання та цивільної справи, дійшов висновку про те, що клопотання про закриття провадження у справі слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування пені, трьох процентів річних та інфляційних збитків обґрунтовуючи позов тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року у справі №120/212/19-а було задоволено позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Зокрема, зазначеним рішенням окружного адміністративного суду було визнано протиправним та скасованим рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. щодо визнання нікчемними переказу коштів (транзакція), що здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 50076,49 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів та оплата процентів згідно з договором №980-051-000239370 від 16.05.2016» на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , а також зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодувань на загальну суму 50076,49 грн. з урахуванням відсотків за Договором №980-051-000239370 від 16.05.2016 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 року у справі №120/212/19-а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року було залишено без змін.

26.09.2019 року позивач отримав кошти на відшкодування за вкладом у сумі 50076,49 грн. від відповідача.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові від 05.09.2019 року у справі №761/11256/17 Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду зроблено наступний висновок щодо підсудності спорів щодо вимог про стягнення з Фонду гарантування інфляційних витрат та 3% - річних за прострочення грошового зобов`язання, згідно до якого вимоги про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період після виплати Фондом відшкодування за вкладами стосуються безпосередньо правомірності дій останнього, пов`язаних із виплатою вкладнику відшкодування за вкладами, тому підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства».

Тобто, майнові вимоги позивача про стягнення передбачених статтею 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання з виплати гарантованого відшкодування за договором вкладу, стягнутого судовим рішенням, звернені позивачем до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються правомірності дій останнього, пов`язаних із виплатою ОСОБА_1 відшкодування за вкладом, а не банку-боржника, що ліквідується.

Такий спір пов`язаний із виконанням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб владної управлінської функції з організації виплати суми гарантованого відшкодування та застосування відповідальності за несвоєчасне виконання такої виплати, тому є публічно-правовим і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ст.ст.4, 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

У відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, докази, які підтверджують зміст правовідносин позивача з відповідачем, суд дійшов висновку, що провадження у вказаній цивільній справі слід закрити, що не перешкоджає позивачу здійснити захист своїх прав в порядку визначеної підсудності, шляхом звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 182, 255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», про відшкодування пені, трьох процентів річних та інфляційних збитків - закрити.

Роз`яснити позивачу його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 17.01.2020 року.

Суддя: