Справа № 219/9653/19
Провадження № 2/219/467/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Петрейко А.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 25 липня 2019 року повивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчено нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1440, а відповідні дані внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом від 25.07.2019 року. У відповідності до довідки про склад сім`ї від 26.07.2019 року на даний час у даній квартирі зареєстрованими є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто колишній власник квартири та його син. У відповідності до п. 9 Договору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зобов`ячалися виписатися з даної квартири протягом 10 днів з моменту підписання Договору, проте цього так і не зробили. Не зважаючи на те, що відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, вони не несуть витрат на комунальні послуги, фактично в ній не проживають. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 фактично позбавлений можливості оформити і відповідну субсидію. За відсутності добровільної згоди відповідачів позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 08 жовтня 2018 року на 09-40 годину.

08 жовтня 2018 року підготовче засідання по справі не відбулось у за`язку із знаходженням судді Медінцевої Н.М. у відгулі. Справу відкладено на 27 листопада 2019 року на 09-30 годин.

27 листопада 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 січня 2020 року на 14-00 годину.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. В матеріалах справи мається договір про надання правової допомоги від 22 серпня 2019 року про представництво його інтересів в суді його представником адвокатом Гуревичем Р.Г.

Представник позивача адвокат Гуревич Р.Г. у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. 03.01.2020 року за № 212 до суду надійшло клопотання представник позивача адвоката Гуревича Р.Г. про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися за невідомою суду причиною. Про дату, час і місце судового засідання їх було повідомлено належним чином. 28 грудня 2019 року за № ЕП-4696, та за № ЕП-4695 від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду надійшли заяви, в яких вони зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі та просять розглянути справу без їх участі.

На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності позивача та відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку позивача та відповідачів, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 25 липня 2019 року повивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20-21). Даний договір посвідчено нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1440, а відповідні дані внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом від 25.07.2019 року(а. с. 22).

В матеріалах справи мається технічний паспорт КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації», виготовлений станом на 24.07.2019 року, на квартиру АДРЕСА_1 , з планом вищезазначеної квартири, експлікацією та характеристикою (а. с. 23-25).

Відповідно до довідки Соледарської міської ради від 26 липня 2019 року за № 6821/1612, виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син), які не є родичами ОСОБА_1 (а. с. 26).

Згідно довідки відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради від 06.09.2019 року № 7691/19-12, громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в квартири АДРЕСА_1 (а. с. 39).

Згідно довідки відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради від 06.09.2019 року № 7690/19-12, громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований в квартири АДРЕСА_1 (а. с. 40).

Згідно копії паспорту відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11 грудня 2002 року (а. с. 11-14).

Згідно копії паспорту відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 25 грудня 2004 року (а. с. 16-18).

До теперішнього часу у квартирі, власником якої є ОСОБА_1 , залишаються зареєстрованими відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають, квартирою не цікавяться, оплату комунальних послуг не здійснюють, їх особистого майна та речей у квартирі немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема, актом про не проживання від 01 жовтня 2018 року (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків, провадиться в судовому порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника, й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

На підставі ст. ст. 316, 317, 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з спірного житлового приміщення. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Враховуючи наведене вище, та той факт, що колишній власник квартири разом із членом своєї сім`ї в добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку на місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , беручи до уваги всі обставини, з`ясовані в судовому засіданні та вказані вище положення чинного законодавства України, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають бути визнаними такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 18, 42,141, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 289, 354-355 ЦПК України, ч. 1 ст. 16, ст .ст. 316, 317, 319, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Донецького апеляційного суду, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03 січня 2020 року.

Суддя Н.М. Медінцева