Справа № 456/4807/19
Провадження № 2/456/516/2020
РІШЕННЯ

іменем України

30 листопада 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом згідно якого з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та заяви про відмову від позову в частині вимог просив cтягнути з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» в свою користь 80 989,29 гривень страхового відшкодування, у тому числі 53 525,26 грн. різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди, 2000 - витрат на евакуацію транспортного засобу, 6680 грн. - послуги стоянки, 3% річних - 1483,36 грн., пеня - 16237,04 грн., інфляційні збитки - 1336,63 грн..

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 07.12.2018 на автодорозі М-06 Київ-Чоп 562+600м. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю «Citroen Jumpy» під його керуванням та автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .. Цивільно-правовова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування».

Відповідно до звіту № ФД-000065 від 12.03.2019 різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 53 252,26 гривень. Крім того, зазначає, що ним були понесені витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 2000 грн., а також послуги стоянки на суму 6680 гривень.

Звернувшись з відповідною заявою до АТ «СК«АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, при цьому листом від 01.03.2019 у виплаті відшкодування було безпідставно відмовлено у зв`язку з тим, що нібито цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 за пошкодження належного йому транспортного засобу не настала. У зв`язку з безпідставною відмовою у виплаті страхового відшкодування з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 16 237,04 грн., 3% річних у розмірі 1483,36 грн., розмір інфляційних збитків 1336,63 грн..

Також додатково просив стягнути понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у тому числі витрати за проведення експертизи.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява, згідно якої такий просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просив задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив. У попередньому судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву.

Зокрема, в обґрунтування заявлених заперечень у поданому відзиві покликався на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за пошкодження належного позивачу транспортного засобу не настала, що в свою чергу виключає обов`язок АТ «СК АРКС» відшкодовувати заявлені збитки.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля «Mercedes-Benz Vito 112CDI» р.н НОМЕР_2 за пошкодження автомобіля Citroen Jumpy р.н НОМЕР_3 , що виключає обов`язок АТ «СК АРКС» відшкодувати заявлені збитки, зокрема постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.01.2019 та постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2018 не встановлено вини ОСОБА_2 у вчинені ДТП та спричинення пошкодження автомобіля Citroen Jumpy.

Крім того, вважає, що оскільки у даному випадку має місце фізичне знищення транспортного засобу автомобіля Citroen Jumpy та за відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування у силу Закону не підлягають відшкодуванню страховиком витрати на стоянку транспортного засобу.

Щодо стягнення витрат на евакуацію, то такі також задоволенню не підлягають, оскільки долучені документи, які видані ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , однак як вбачається з ЄДР юридичних осіб та фізичних осоіб -підприємців та громадських формувань ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 не здійснюють діяльності щодо надання послуг із евакуації транспортних засобів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Так судом з`ясовано, що 07.12.2018 на автодорозі М-06 Київ-ЧОП 562+600м. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю «Citroen Jumpy» номерний знак НОМЕР_4 під керуванням позивача та автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2018 по справі № 442/8661/18 встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення у діях позивача ОСОБА_1 , провадження по справі закрито. /а.с. 10/

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.01.2019 у справі №443/2175/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З тексту відповідної постанови вбачається, що ОСОБА_2 07.12.2018 о 09 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 562 км +800 м, керуючи належним йому автомобілем, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням, внаслідок чого вчинив зіткнення із металевим дорожнім огородженням, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП./а.с.12/

До матеріалів справи сторонами було долучено висновки судово автотехнічних експертиз.

Так позивачем до матеріалів справи було долучено висновок №57 від 05.10.2020 /а.с.87-92 т.2/, а відповідачем висновок № 10606200 від 15.07.2020 /а.с.50-56 т.2/.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 10606200 від 15.07.2020, вбачається, що в даній дорожній обстановці водій «Citroen Jumpy» НОМЕР_5 з моменту виникнення небезпеки для руху повинен був керуватись вимогами п.12.3 ПДР України зокрема повинен був вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки свого транспортного засобу без необхідності застосування екстреного гальмування. При виконанні належних дій водій «Citroen Jumpy» НОМЕР_5 мав технічну можливість запобігти настанню даної події шляхом дотримання п.12.3 ПДР України, зокрема шляхом застосування своєчасного гальмування при русі з фактичною швидкістю.

З технічної точки зору дії водія автомобіля «Citroen Jumpy» НОМЕР_5 пов`язані з неналежним виконанням вимог п.12.3 ПДР України знаходяться в причино-наслідковому зв`язку із настанням пригоди.

Оцінюючи висновок експерта суд зазначає наступне

Положеннями ч.1 ст.110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як уже зазначалось в матеріалах справи міститься постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2018 року по справі № 442/8661/18 якою встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення у діях позивача ОСОБА_1 .. Обставини встановлені у межах цієї постанови щодо дій позивача є обов`язковими для суду в силу положень ч.6 ст. 82 ЦПК України.

Зокрема з вищевказаної постанови суду вбачається, що враховуючи швидкість, стан дорожнього покриття та погодні умови, ОСОБА_1 не мав змоги різко загальмувати та об`їхати перешкоду, тобто автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito». В результаті цього і відбулося зіткнення автомобілів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц зроблено висновок про те, що «преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування».

Таким чином, постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2018 року має преюдиційне значення у даній цивільній справі, а тому за вказаних обставин суд відхиляє доводи відповідача про наявність вини позивача у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, суд відзначає, що в межах висновку експерта № 10606200 від 15.09.2020 не досліджувалось питання чи знаходились дії водія «Mercedes-Benz Vito» ОСОБА_2 в причино-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП.

Натомість, у представленому позивачем висновку експерта № 57 від 05.10.2020 зокрема у п.4 розділу «Висновки» зазначено, що у даній дорожній обстановці водій «Mercedes-Benz Vito номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти даній ДТП шляхом виконання вимог п.1.5 п.2.3 (підпункт «д») п.12.1 ПДР України.

У пункті 6 «Висновки» зазначено, що в дорожній ситуації, що склалася дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.1.5. п.2.3 (підпункту «д») п.12.1 ПДР України і знаходились в причино-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП. Натомість водій «Citroen Jumpy» НОМЕР_5 ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Mercedes-Benz Vito» номерний знак НОМЕР_6 з моменту виникнення небезпеки, а тому причинно - наслідковий зв`язок з настанням даної ДТП у його діях не вбачається.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те що експертом під час проведення експертизи на замовлення позивача № 57 від 05.10.2020 взято до уваги вихідні дані, які не відповідали матеріалам справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскілки клопотання про повторну експертизу таким не заявлялось.

За вказаних обставин суд приходить до переконання про наявність вини ОСОБА_2 у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні збитків позивачу.

Крім того, суд звертає увагу й на той факт, що позивач відмовився від позову в частині вимог до ОСОБА_2 у зв`язку із мирним врегулювання спору, а саме компенсацією ОСОБА_2 2000 гривень франшизи та домовленої частини моральної шкоди. Таким чином, вказаними діями ОСОБА_2 не заперечив своєї вини у вчиненій 07.12.2018 дорожньо - транспортній пригоді за участю його автомобіля «Mercedes-Benz Vito» та автомобіля «Citroen Jumpy» НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 ..

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ /4816888. Ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну - 100 000 грн., франшиза 2000 грн./а.с.61 т.1/

Листом від 01.03.2019 № 1941/12-цв відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з мотивів не настання у даному випадку цивільно -правової відповідальності ОСОБА_2 /а.с.14/

Із звіту № ФД-000065 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.03.2019 вбачається, що вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 177605,51 грн., тоді як ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить 97860,26 грн., тобто витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди./а.с.17-20/

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім цього згідно п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто розмір страхового відшкодування фактично залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Саме така правова позиція вказана у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 753/21303/16-ц.

Також згідно п.12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Так, відповідно до звіту № ФД-000065 від 12.03.2019 різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 53 252,26 грн.(97860,26 грн.- 44608 грн.). Саме вказана сума страхового відшкодування, яка не перевищує ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну згідно полісу страхування, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за мінусом 2000 грн. франшизи, що відповідно дорівнює 51 252,26 грн..

При цьому пошкоджений транспортний засіб «Citroen Jumpy» НОМЕР_5 не підлягає поверненню страховій компанії, оскільки позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним, про що вказав у заяві про уточнення позовних вимог та відповідно просив відшкодувати тільки різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 2000 грн., а також витрати на послуги стоянки на суму 6680 грн.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу.

Так, з представленого товарного чеку від 07.12.2018 видавник ФОП ОСОБА_3 вбачається, що було надано послуги евакуатора по маршруту Львів-Дрогобич власник ОСОБА_5 , автомобіль Сitroen Jumpy НОМЕР_4 вартість 2000 грн./а.с.40/

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що заявлені витрати на евакуацію є необґрунтованими, оскільки ФОП ОСОБА_3 відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не здійснює послуг із евакуації транспортних засобів, з тих підстав що код виду діяльності не створює прав чи обов`язків для підприємств та організацій, не спричиняє жодних правових наслідків (абзац восьмий п. 1 Класифікатора ДК 009:2010).

Суб`єкт господарювання має право здійснювати будь-які види підприємницької діяльності, окрім тих, що заборонені законом (ч. 1 ст. 19, ст. 43, 44 Господарського кодексу). Зазначення чи не зазначення окремих видів діяльності в ЄДР не впливає на можливість особи провадити усі незаборонені види діяльності.

Разом з тим суд вважає обґрунтованим доводи відповідача стосовно відсутності підстав для стягнення витрат за послуги стоянки.

Так положення ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Разом з тим ні в межах позовної заяви, ні в ході судового розгляду позивачем не було доведено з яких поважних причин транспортний засіб знаходився на стоянці та чому він знаходився на стоянці такий тривалий час. Окрім цього, ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що якщо автомобіль вважається знищеним його власнику відшкодовується витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Стосовно позовних вимог у частині стягнення в користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат суд відзначає наступне.

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України).

У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ч.1 ст. 992 ЦК України).

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик на протязі 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, до прострочення страховика застосовується ч.2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином враховуючи, той факт, що відповідач своїм листом від 01.03.2019 № 1941/12-цв безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, що було встановлено у ході розгляду справи, тому заявлені позивачем вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Під час оцінки наданого розрахунку суд також врахував те, що відповідач не подавав заперечень щодо його обґрунтованості та розміру та не надав жодних належних та допустимих доказів на їх спростування. Суд, перевіривши правильність розрахунку наданого до заяви про уточнення позовних вимог, а саме 16 237.04 грн. пені, 1483.36 грн. 3% річних та 1 336,63 грн. інфляційних втрат вважає його обґрунтованим.

Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 72 309,29 грн., з яких: 51 252,26 грн. - страхове відшкодування (53252,26 грн. різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. - 2000 грн. франшизи, яка добровільно сплачена ОСОБА_2 позивачу), 2000 грн. - втрати на евакуацію транспортного засобу, 16 237,04 грн. - пеня, 1483,36 грн. - 3% річних, 1336.63 грн.- інфляційні втрати.

З урахування вищенаведеного позовні вимоги позивача задоволені у розмірі 89,28 % від заявлених позовних вимог.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1318,60 грн.. Таким чином в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1177,24 грн..

Як вбачається із заяви про уточнення позовних вимог за збирання доказів, підготовку позовної заяви адвокату Ковтун Т.С було сплачено 2000 грн., згідно умов договору від 01.10.2019 року. Однак, суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів оплати адвокату Ковтун Т.С 2000 грн. згідно умов Договору від 01.10.2019 року, а відповідно і відсутні підстави для їх стягнення.

Разом з тим суд відзначає, що матеріали справи містять договір № 3 від 27.01.2020 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Право.Порядок». Відповідно до п.1.2 договору, Адвокатське об`єднання «Право.Порядок» надає правову допомогу у цивільній справі № 456/4807/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Пунктом 3.2 договору передбачено, що за надання правової допомоги в суді першої інстанції клієнт сплачує гонорар у розмірі 6000 грн., що не залежить від результату розгляду цивільної справи.

До матеріалів справи в ході розгляду справи позивачем було долучено копії меморіальних ордерів від 10.11.2020, 10.08.2020, 12.06.2020, 04.04.2020, 17.02.2020, 06.02.2020 року на загальну суму 6000 грн.. /а.с.217-218 т.1,/

З призначення платежу меморіальних ордерів вбачається, що всі вони були оплачені за надання правової допомоги згідно договору № 3 від 27.01.20 року ОСОБА_1 ..

Положеннями п.3 ч.2 ст. 142 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5356,80 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України).

До матеріалів справи позивачем було долучено до висновок експерта за результатами судової автотехнічної експертизи по матеріалам справи про адміністративне правопорушення № 57 від 05.10.2020 року.

Відповідно до довідки виданої судовим експертом ОСОБА_6 адвокатом Тунським А.Р в інтересах ОСОБА_1 було замовлено проведення судової автотехнічної експертизи. Вартість проведення експертизи становить 4500 грн. Кошти за проведення експертизи були оплачені у повному обсязі ОСОБА_1 29.09.2020 року шляхом безготівкового перерахунку на рахунок ФОП ОСОБА_6 , що стверджується долученою копію квитанції. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4017,60 грн. витрат на проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 206, 242, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АРКС» в користь ОСОБА_1 51 252 (п`ятдесят одну тисячу двісті п`ятдесят дві) гривні 26 коп.страхового відшкодування та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на евакуацію транспортного засобу.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АРКС» в користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 16 237,04 грн, 3% річних у розмірі -1483,36 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 336,63 грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АРКС» у користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1177, 24 грн., 5356,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 4017,60 грн. витрат на проведення експертизи.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 .

Відповідач:приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АРКС» (КОД ; місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8).

Головуючий суддя Н. М. Янів