Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2247/18
Провадження № 2/553/40/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.12.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Іжика А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним довго ром № від 26.01.2016 року в розмірі 37 806, 81 грн., з яких: 17892,39 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2616,07 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7620,16 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 9678,19 грн. - сума заборгованості за пенею та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання в дане судове засідання, призначене на 07 грудня 2020 року не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу у відсутність їх представника та зазначають, що не заперечують проти розгляду справи за наявними у матеріалах справи доказами та задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував, з підстав зазначених ним у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 26 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № .

14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення права вимоги № 20170714, у відповідності до якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржниківТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договорами між кредитором та боржниками.

У відповідності до п. 1.2 Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЕАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників Кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру - Додатку №1 до Договору відступлення права вимог № 20170714 від 14.07.2017 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 37 806,81 грн., з яких:

- 17892,39 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 2616,07 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 7620,16 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом;

- 9678,19 грн. - сума заборгованості за пенею.

Згідно п. 6.2.3 Договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» всипає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому, виконання ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права вимоги у цих випадках не вимагається.

Пунктом 3.1 договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить Право вимоги за портфелем заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі боржників.

Так, з урахуванням того, що позивачем набув прав кредитора у даних правовідносинах, які виникли з ОСОБА_1 та на виконання п.6.6 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. 512-514 ЦК України, на адресу відповідача ОСОБА_1 , яка зазначена у кредитному договорі було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Частиною 1 ст. 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Частиною 2 ст. 516 ЦК України визначено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор лише несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З даного приводу Верховним Судом України, висловлено правову позицію у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

З огляду на наведені вище обставини справи, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача про те, що позивачем у справі не набуто прав вимоги кредитора за кредитним договором від 26 січня 2016 року, який був укладений з ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», з підстав, що останній не отримував листа - повідомлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» про відступлення права вимоги за кредитним договором попереднім кредитором, оскільки такі твердження сторони позивача по своїй природі є неспроможними.

При цьому, в ході судового розгляду справи відповідач ОСОБА_1 не оспорювався факту отримання ним кредитних коштів в сумі 19 375,00 грн., при цьому, останнім визнавався факт порушення ним умов кредитного договору, обґрунтовуючи допущене ним порушення тяжким матеріальним станом та відсутністю коштів на виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір у порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положенням ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, наведені вище норми закону, які регулюють спірні правовідносини, вказують про те, що при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вказане вище повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язанння по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первинного кредитора - ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 6.4 Договору про відступлення права вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року, у випадку, що якщо з моменту переходу до Нового кредитора Права вимоги, Кредитор отримав від Боржників / Державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості Боржників, кредитор зобов`язаний перераховувати вказану суму новому Кредиторові протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Судом встановлено та не було спростовано стороною відповідача шляхом подання належних та допустимих доказів тих обставин, що з моменту відступлення права грошової вимоги ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ніякі кошти, призначені для погашення заборгованості по оспорюваному кредитному договору, не надходили. Цей факт свідчить про недобросовісне та неповне виконання відповідачем ОСОБА_1 кредитних зобов`язань.

Так, з моменту отримання права вимоги кредитора, а саме з 14.07.2017 року позивачем не здійснювалось жодних нарахувань у вигляді штрафних санкцій.

В зв`язку з невиконання ОСОБА_1 взятих зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість за Кредитним договором № від 26.01.2016 року в розмірі 37 806, 81 грн., з яких: 17892,39 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2616,07 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7620,16 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 9678,19 грн. - сума заборгованості за пенею.

Розмір заборгованості, який утворився внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором суд визнає обгрунтованим та таким, що узгоджується з розрахунком заборгованості.

Поряд з цим, суд визнає неспроможною заяву ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності за кредитним договором № від 26.01.2016 року, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно п.1 ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кожного окремого платежу за Кредитним договором. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на події, яка має неминуче настати.

Статтею 260 ЦК України визначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, у відповідності д о наведених вище норм, вбачається, що перебіг початку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правової позиції висловлено Верховним Судом України у постанові від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов.

Так, у відповідності до п. 4 (Графіку платежів) заяви № від 26.01.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», первісним кредитором було сформовано Графік платежів, з яким відповідач ознайомлений, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 ..Відповідно до даного Графіку платежів відповідач зобов`язаний був здійснювати платежі щомісячно рівними часинами до повного виконання кредитного зобов`язання.

Відповідно до Графіку платежів погашення кредиту повинно здійснюватися рівними частинами в період з 25 по 27 числа (включно) кожного місяця .

За відсутності платежу в період з 25 по 27 числа (включно) кожного місяця виникає прострочення боржника за зобов`язаннями, а в кредитора виникає право на позов.

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі кредитного договору.

Оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення його погашення.

Враховуючи, що за умовами кредитного договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися відповідачем частинами в період з 25 по 27 числа (включно) кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів, необхідно обчислювати з моменту ( місяця, дня) невиконання відповідачем кожного з цих зобов`язань.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов кредитного договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання.

Початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов`язань за місячними платежами по кредиту. Така позиція висловлена Верховним Судом України від 24.02.2016 року у справі № 6-1824цс1 та в постанові ВСУ від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14.

У відповідності до постанови ВСУ від 05.04.2017 у справі № 622цс17 визначено, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов Договору (графік платежів) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється за кожним простроченим платежем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не допущено порушення строків позовної давності, оскільки позовна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 подана до суду 16 жовтня 2018 року, таким чином платежі по яким не пройшов строк позовної давності перебувають в періоду з 16 жовтня 2015 року по 16 жовтня 2018 року, фактично згідно Графіку платежів в періоді з 25 лютого 2016 року по 25 січня 2019 року.

Таким чином, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача у справі; у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12,13,141 206, 264-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № від 26.01.2016 року в розмірі 37 806, 81 грн., з яких: 17892,39 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2616,07 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7620,16 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 9678,19 грн. - сума заборгованості за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збрі при озерненні до суду у сумі 1762,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко