Справа № 204/3709/20
Провадження № 2/204/1251/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представника позивачів ОСОБА_3 ,
відповідача ОСОБА_4 ,
представника відповідача ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій вони просили усунути їм перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_4 з будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначили, що відповідач ОСОБА_4 проживає та зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 разом з позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 листопада 2005 року між позивачами було зареєстровано шлюб. У період шлюбу ними був придбаний будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані позивачі та відповідач. Починаючи з 30 листопада 2018 року по теперішній час ОСОБА_4 чинить відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 психологічне та фізичне насилля, що порушує права та унеможливлює подальше проживання в одному будинку разом з ним, так як заходи запобігання і громадського впливу на протязі тривалого часу виявилися безрезультатними. Отже, протягом тривалого часу ОСОБА_4 систематично вчиняє, відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 насильство: ображає, погрожує, влаштовує бійки, систематично порушує правила співжиття, а вжиття заходів попередження, притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - не дали позитивних результатів, більш того продовжуються вчинятися ОСОБА_4 . Відповідач з кожним разом все частіше навмисно влаштовує сварки, влаштовує бійки, чим створив нестерпну атмосферу життя. 08 травня 2020 року Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 0000773 за ст. 126-1 КК України відносно ОСОБА_4 , яке з обвинувальним актом 21.05.2020 року направлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, де відкрито провадження по справі та призначений її розгляд. Протиправні дії ОСОБА_4 унеможливлюють позивачам повноцінно проживати разом з ним в одному будинку, що обмежує їх право у користуванні та розпорядженні належним їм майном. Відповідач систематично скоює домашнє насильство то у відношенні свого батька - ОСОБА_2 , то у відношенні своєї мачухи - ОСОБА_1 . Проживання у одному будинку вже стало неможливим, вони бояться відповідача, його поведінка вже призвела до погіршення здоров`я ОСОБА_2 ОСОБА_4 неодноразово виносилися попередження, складалися адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП, виносилися постанови суду про визнання його винним та стягнення з нього штрафів, виносилися термінові заборонні приписи стосовно кривдника, відносно нього відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, відкрито кримінальне провадження за ст. 126-1 КК України, яке на тепер розглядається Красногвардійським судом м. Дніпропетровська, тобто усі заходи запобігання і громадського виливу виявились безрезультатними, тому немає підстав для відмови у задоволені позовних вимог у повному обсязі. При цьому, позивачі посилались на ст.ст. 116, 157 ЖК УРСР. У зв`язку з викладеним, позивачі звернулись до суду з даним позовом.
09 вересня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивачів відповідач не визнає в повному обсязі з огляду на наступне. Батько відповідача - ОСОБА_2 розірвав шлюб з його матір`ю, коли відповідачу було 5 або 6 років. З того часу відповідач проживав з матір`ю ОСОБА_2 бабусею відповідача у м. Дніпропетровську за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі що належала його бабусі. У вказаній квартирі відповідач був зареєстрований до 20 листопада 2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько відповідача зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , на той час відповідачу було 11 років. Після смерті бабусі право власності на вищевказану квартиру перейшло до рідної сестри його батька ОСОБА_2 , а відповідачу з батьком сестра останнього купила квартиру у АДРЕСА_3 . На час реєстрації за цією адресою (червень 2010 рок ) йому було 16 років, і як розуміє відповідач, що будучи на той момент неповнолітнім, в цій квартирі мала бути і частка відповідача у праві власності. Позивач ОСОБА_2 продав квартиру у м. Дніпродзержинську, коли він служив у Збройних Силах України. 28 січня 2014 року відповідач був прийнятий на військову службу за контрактом, 12 вересня 2017 року він був звільнений з лав Збройних Сил України у зв`язку з закінченням контракту. Незадовго до звільнення з військової служби в районі Авдіївкн у 2017 році, відповідач отримав мінно-вибухову травму - контузію, але командування офіційно цю травму не задокументувало. З того часу відповідач став постійно страждати на головний біль та часткову втрату пам`яті. Після звільнення зі Збройних Сил України, 18.09.2017 року відповідач зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1 у будинку його мачухи позивача ОСОБА_1 . Стосунки з позивачами протягом 2017-2018 років були нормальними, але поступово почали псуватись. Дружина батька всіляко стала провокувати його на конфлікт і одразу викликала поліцію. Він намагався пояснити поліції, що ніякого конфлікту, а тим більше домашнього насильства, з його боку немає, але його ніхто не хотів слухати. Зараз він розуміє, що всі ці виклики поліції були для того, щоб позбавити його житла.
17 вересня 2020 року від представника позивачів ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Викладені у відзиві обставини не відповідають дійсності, не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються тільки на припущеннях. Не стосуються позовних вимог посилання відповідача на реєстрацію ОСОБА_2 з 13.12.1991 р. по 20.11.2009 р. за адресою: АДРЕСА_2 та посилання на інші обставини щодо майна, яке не є предметом розгляду. Також не стосується позовних вимог інформація і надані відповідачем копії документів щодо його служби у Збройних Силах України. Що стосується посилань на отримання мінно-вибухової травми - контузії у 2017 році в районі м. Авдіївка, у зв`язку з чим став постійно страждати на головний біль та часткову втрату пам`яті, то це не підтверджено жодним доказом та не відноситься до обставин справи щодо його противоправної поведінці та створення неможливих умов для проживання разом у одному будинку. Більш того з відзивом відповідач надав медичну виписку № 1004 від 28.08.2020 року де зазначено про ясну свідомість. Будь-які посилання на втрату пам`яті відсутні. Зазначає, що в матеріалах справи знаходяться докази визнання відповідачем своєї провини та визнання його вини судом по адміністративним справа за ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що у 2017 році відповідач ОСОБА_4 повернувся з армії та попросив її та позивача ОСОБА_2 зареєструвати його місце проживання у домоволодінні АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння належить їй на праві власності, придбавалось у період шлюбу з ОСОБА_2 . Після реєстрації місця проживання за вищезазначеною адресою поведінка відповідача різко змінилась, відносини між ними погіршились. Роботу відповідач не шукав, вимагав від її чоловіка ОСОБА_2 гроші, грубив та ображав. У 2018 році між ними стався серйозній конфлікт, було викликано швидку допомогу, відповідач вдарив її чоловіка та вимагав купити йому квартиру. Потім, вони начебто помирились, однак згодом все стало тільки гірше. Відбуваються постійні сварки та погрози з боку відповідача, погрози вбивством та пожежею у будинку. Вона має маленького онука, однак не може взяти його до будинку, оскільки боїться. З липня 2020 року відповідач проживає за іншою адресою, однак іноді приходить, останні місяць-півтора майже не проживає.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що насправді сварок та конфліктів між позивачами та відповідачем було набагато більше, ніж викликів поліції з цього приводу. Відповідач конфліктує, вимагає, щоб він придбав відповідачу квартиру та говорить, що не дасть їм з дружиною ОСОБА_1 життя, поки вони не куплять відповідачу квартиру. Як тільки почався розгляд справи у суді, то відповідач перестав проживати з ними, місяця півтора вже з ними не проживає.
Представник позивачів - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.
Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачам у задоволенні позову в повному обсязі. Суду пояснив, що між ним та позивачами дійсно були конфлікти, однак вони виникали тільки коли позивачі його провокували. Проти виселення з домоволодіння АДРЕСА_1 він заперечує. Приблизно півтора місяці у вказаному домоволодінні він майже не проживає, проживає з бабусею та сестрою. Проживати в подальшому у домоволодінні АДРЕСА_1 він не планує.
Представник відповідача - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачам у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.
Допитаний у судовому засіданні 22 жовтня 2020 року у якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що позивачі є його батьками ( ОСОБА_2 - вітчим), а відповідач є його зведеним братом. Вони вчотирьох проживають у домоволодінні АДРЕСА_1 . Він почав там проживати приблизно з 2015 року, в той час відповідач ОСОБА_4 проходив службу в армії. Відповідач ОСОБА_4 вимагає гроші у позивачів, вимагає купити йому квартиру, іноді застосовує фізичну силу, погрожує. Відповідач конфлікти вчиняє при його дитині. Такі конфлікти почались у 2018 році, доходить до викликів поліції. Однак, поведінка відповідача не змінюється.
Допитана в судовому засіданні 04 листопада 2020 року у якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_9 є її сином, який на теперішній час помер. Її син перебував у відносинах з матір`ю відповідача ОСОБА_10 . Відповідач ОСОБА_11 та матір відповідача ОСОБА_10 проживали з нею з часу, коли відповідачу було 3 року та до того часу, поки відповідачу виповнилось приблизно 6 років. Потім відповідач проживав з бабусею по лінії батька. Зі слів відповідача їй відомо, що позивач ОСОБА_2 постійно принижує та провокує відповідача. На теперішній час відповідач проживає з нею, оскільки за місцем проживання позивачів на відповідача постійно викликають поліцію.
Вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 05 листопада 2005 року між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 05 листопада 2005 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1047 (а.с. 21).
Під час перебування позивачів у шлюбі, а саме 20 квітня 2013 року, між ОСОБА_12 як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Медяник В.А., зареєстрований в реєстрі за № 5-654, згідно якого ОСОБА_12 передала у приватну власність, а ОСОБА_1 прийняла домоволодіння АДРЕСА_4 (а.с. 22).
Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 (номер запису про право власності - 734324), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2691569 від 20 квітня 2013 року (а.с. 23).
Судом встановлено та визнавалось сторонами, що відповідач ОСОБА_4 є сином позивача ОСОБА_2 . Оскільки вказані обставини визнаються учасниками справи, то на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи.
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилались на те, що вони не можуть повноцінно користуватись та розпоряджатись домоволодінням АДРЕСА_1 , оскільки відповідач ОСОБА_4 постійно вчиняє з ними сварки, систематично вчиняє домашнє насильство відносно них, вони бояться відповідача, поведінка відповідача призвела до погіршення стану здоров`я позивача ОСОБА_2 , а всі заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
З довідки № 16430 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 11 жовтня 2019 року Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований з 18 вересня 2017 року), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована з 24 травня 2013 року), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований з 29 вересня 2015 року) (а.с. 30).
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_4 з 18 вересня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується також відповіддю з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 66).
Однак, як встановлено в судовому засіданні, між позивачами та відповідачем з 2018 року по теперішній час постійно виникають конфлікти та сварки та відповідач ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняє домашнє насильство відносно позивачів, що підтверджується:
- постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року по справі № 204/9102/18, яка набрала законної сили 02 січня 2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 є винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення його було звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням (а.с. 32);
- постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року по справі № 204/4076/19, яка набрала законної сили 30 серпня 2019 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. (а.с. 39);
- постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року по справі № 204/6590/19, яка набрала законної сили 04 листопада 2019 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності на підставі п. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням (а.с. 41);
- постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року по справі № 204/7170/19, яка набрала законної сили 03 січня 2020 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. (а.с. 47);
- постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року по справі № 204/1924/20, яка набрала законної сили 05 травня 2020 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 680,00 грн. (а.с. 55-56).
Факт вчинення відповідачем конфліктів та сварок з позивачами, а також факт вчинення відповідачем домашнього насильства відносно позивачів за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердив також і допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_7 . Також факт постійних сварок визнавав і сам відповідач.
Крім того, з висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3060 від 03 жовтня 2019 року, складеного судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Пушковою О.В., вбачається, що 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про проведення судово-медичного обстеження та повідомила, що 03 жовтня 2019 року біля 08.30 год. син її чоловіка хапав її руками за руки та штовхав її; на основі судово-медичного обстеження у ОСОБА_1 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряних крововиливів та саден лівого передпліччя, синця правого передпліччя, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена; виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с. 42-43).
Також, з висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3518 від 25 листопада 2019 року, складеного судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Пушковою О.В., вбачається, що 25 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про проведення судово-медичного обстеження та повідомив, що 22 листопада 2019 року біля 16.30 год., його син ОСОБА_4 двічі вдарив його рукою по обличчю, від чого він впав; на основі судово-медичного обстеження у ОСОБА_2 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ледве помітного внутрішньо-шкіряного крововиливу в проекції нижньої щелепи праворуч, саден лівого передпліччя та кисті, частина при ударі об такий (такі), що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежений; виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с. 51-52).
У статті 157 Житлового кодексу Української РСР закріплено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Відносно ОСОБА_4 Чечелівським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства відносно позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово виносились Термінові заборонні приписи стосовно кривдника, а саме: серії АА № 051104 від 03 жовтня 2020 року (а.с. 48), серії АА № 051010 (а.с. 49), серії АА № 151625 від 22 листопада 2019 року (а.с. 53), серії АА № 153350 від 28 лютого 2020 року (а.с. 54), серії АА № 050392 від 07 травня 2020 року (а.с. 57).
Крім того, судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 03 жовтня 2019 року Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 0001998, правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 44).
Також, за заявою ОСОБА_1 08 травня 2020 року Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_4 було відкрито кримінальне провадження № 0000773, правова кваліфікація ст. 126-1 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 58).
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2020 року по справі № 204/3391/20 було призначено підготовче засідання у кримінальному провадженні № 0000773 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України на 16 червня 2020 року (а.с. 59).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що систематичне порушення відповідачем ОСОБА_4 правил соціального співжиття робить неможливим для позивачів проживання з відповідачем в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.
Суд також враховує, що згідно Службової характеристики ОСОБА_4 , складеної 17 вересня 2020 року Військовою частиною НОМЕР_2 , останній за час проходження служби, зарекомендував себе з негативного боку, як не підготовлений в професійному відношенні та з низькими морально-діловими якостями військовослужбовець та, серед іншого, має незняті дисциплінарні стягнення, не вмів підтримувати добрі та рівні стосунки з товаришами по службі, мав постійні конфлікти зі співслужбовцями (а.с. 117). Наведена обставини на переконання суду додатково свідчить про те, що відповідач дійсно є конфліктною людиною, що ускладнює його взаємовідносини з оточуючими людьми та призводить до виникнення труднощів у спілкуванні.
У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.
З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт вчинення відповідачем перешкод позивачам у користуванні власністю - будинком АДРЕСА_1 , а систематичне порушення відповідачем ОСОБА_4 правил соціального співжиття та відсутність позитивних змін у поведінці відповідача робить неможливим подальше спільне проживання відповідача ОСОБА_4 з позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у домоволодінні АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що необхідно усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю - будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання іншого жилого приміщення, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу Української РСР, та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перешкоди у користуванні власністю - будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання іншого жилого приміщення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез