Провадження №2/523/1502/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача, адвоката Латка І.В.

представника відповідача, адвоката Черток О.В.

представника третьої особи, адвоката Мунтян А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний виконавець Долинський Микола Миколайович про визнання права власності та скасування арешту на автомобіль,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний виконавець Долинський Микола Миколайович про визнання права власності та скасування арешту на автомобіль. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 29.07.2015р. ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 автомобіль Mitsubishi Galant, зеленого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 узгоджену суму грошових коштів за автомобіль, ОСОБА_2 прийняв кошти та, в свою чергу, передав ОСОБА_1 автомобіль, ключі від нього, технічну документацію та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

В зв`язку з великими чергами в органі перереєстрації транспортних засобів та браком часу, сторони, в день продажу автомобілю, не здійснили його державну перереєстрацію, а домовилися зустрітися та зробити це в інший день.

В якості підтвердження продажу автомобіля ОСОБА_1 , ОСОБА_2 власноручно написав розписку на ксерокопії свого паспорту громадянина України, в якій зазначив, що 29.07.2015 року продав автомобіль позивачеві.

Купівля-продаж автомобіля відбувалася в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Пізніше, позивач неодноразово за телефоном звертався до ОСОБА_2 з вимогою зустрітися та здійснити державну перереєстрацію автомобіля на його ім`я, але ОСОБА_2 , в свою чергу переносив зустрічі, посилаючись на зайнятість, а згодом, взагалі перестав виходити на зв`язок.

Враховуючи, що законодавство України передбачає можливість користування автомобілем лише при наявності оригіналу свідоцтва про реєстрацію, позивач протягом декількох років спокійно користувався придбаним ним автомобілем.

Однак, у 2019 році позивач, керуючи автомобілем, був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, які встановили та повідомили йому, що на даний автомобіль було накладено арешт в рамках виконавчого провадження № 56539366 (далі - виконавче провадження).

За допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) вдалося встановити, що, дійсно, 05.06.2018 року приватним виконавцем Долинським Миколою Миколайовичем було відкрито дане виконавче провадження. В якому боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем - ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що він є власником автомобіля, оскільки між ним та відповідачем ОСОБА_2 були досягнути всі істотні умови договору-купівлі продажу автомобіля, проте відповідач ухилився від реєстрації договору купівлі-продажу.

На підставі викладеного, позивач просить:

1.Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) право власності на автомобіль Mitsubishi Galant, зеленого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

2.Зняти арешт з автомобілю Mitsubishi Galant, зеленого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В судовому засіданні позивач, а також його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Так позивач пояснив, що він в липні 2015р. на Інтернет сайті АвтоРиа побачив оголошення про продаж автомобіля Mitsubishi Galant, зеленого кольору, 1997 року випуску. Він вирішив придбати даний автомобіль для чого зателефонував продавцеві, та вони домовились про зустріч. 29 липня 2015р. він з другом зустрівся з відповідачем ОСОБА_2 , подивився автомобіль та вони домовились про продаж автомобіля за 3900 доларів США. В той же час, він за особистих мотивів, не забажав зареєструвати автомобіль в органах МРЕВ. В зв`язку з чим, він передав відповідачу ОСОБА_2 суму у розмірі 3900 доларів США, а він, в свою чергу, передав йому ключі та технічний паспорт на автомобіль, а також на копії свого паспорту ОСОБА_2 написав що продав автомобіль позивачу. З того часу, позивач користувався автомобілем. Згодом позивач вирішив оформити автомобіль, проте телефон відповідача ОСОБА_2 не відповідав. В 2019 році позивач, керуючи автомобілем, був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, які встановили та повідомили йому, що на даний автомобіль було накладено арешт в рамках виконавчого провадження № 56539366.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно в 2015р. він вирішив продати належному йому автомобіль Mitsubishi Galant, зеленого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки між ним та ОСОБА_3 виникла спірна ситуація, яка пізніше стала предметом судового розгляду. В липні 2015р. до нього зателефонував позивач з пропозицією оглянути автомобіль з метою придбання. Він зустрічався з позивачем ОСОБА_1 , який оглянув автомобіль та вирішив його придбати. З позивачем він досягнув домовленості про вартість автомобіля, проте позивач не виявив бажання оформити-договір у належний спосіб з реєстрацію зняття автомобіля з обліку та перереєстрації на позивача. ОСОБА_2 також пояснив, що станом на липень 2015р. на його автомобіль не було накладено арешт, а тому жодних перешкод для перереєстрації автомобіля не було. В зв`язку з чим, він передав позивачу ключі від автомобіля, технічний паспорт, а також на копії свого паспорту він здійснив запис, що він автомобіль продав. З цього часу, до моменту надходження йому позовної заяви за даною справою, він позивача не бачив, а також він йому не телефонував. ОСОБА_2 пояснив, що його номер телефону був достовірно відомий позивачу, та він даним номером користувався до 2018р., оскільки вимушений був його змінити у зв`язку з перебуванням в АТО. Відповідач також пояснив, що до 2018р. позивач йому не телефонував, а також його не розшукував.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Черток О.В. просила відмовити у задоволені позову, оскільки приватним виконавцем правомірно накладено арешт на автомобіль, в межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів. Вона також пояснила, що неможливо стверджувати, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки ані за формою, ані за порядком державної реєстрації напис на копії паспорту не може бути таким договором.

Представник приватного виконавця Долинського М.М. адвокат Мунтян А.А. просив відмовити у задоволенні позову, оскільки накладення арешту на автомобіль було здійснено в межах виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , а зняття арешту з автомобіля призведе до неможливості повноцінно виконати виконавчі дії.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності автомобіль Mitsubishi Galant, зеленого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується копією технічного паспорту. (а.с. 12)

Судом встановлено, що 29 липня 2015р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 була досягнута домовленість, відповідно до якої ОСОБА_1 передав позивачу ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 3900 доларів США, а відповідач ОСОБА_2 позивачу ключі від автомобіля, технічний паспорт, а також на копії свого паспорту він здійснив запис, що він автомобіль продав.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував проти доводів позивача про продаж автомобіля за 3900 доларів США.

Судом також встановлено, що письмового договору купівлі-продажу, з наступною реєстрацію права власності в органах МРЕВ, сторони не укладали.

В судовому засіданні встановлено, що з 29 липня 2015р. автомобілем користувався виключено позивач ОСОБА_1 ..

З пояснень позивача вбачається, що йому достовірно було відомо про необхідність перереєстрації автомобіля в органах МРЕВ, проте він вирішив користуватись автомобілем лише за технічним паспортом, оскільки це не заборонено законодавством.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він ніколи не ухилявся від зняття автомобіля з обліку та оформлення письмового договору купівлі-продажу з наступною реєстрацію права власності в органах МРЕВ.

Судом також встановлено, що станом на 29.07.2015р. не існувало виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів, а арешт на автомобіль був накладений лише постановою приватного виконавця Долинського М.М. від 20.06.2018р. ВП №56539366. (а.с. 77-75)

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачу станом 29.07.2015р. було достовірно відомо про можливість укладення письмового договору купівлі-продажу з наступною реєстрацію права власності в органах МРЕВ, проте він самостійно уклонився від даних дій.

Суд також вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від укладення договору купівлі-продажу автомобіля у належний спосіб. Так позивач не заперечував того факту, що йому було відомо про телефонний номер відповідача ОСОБА_2 , однак доказів, що позивач телефонував ОСОБА_2 до моменту зупинення його працівниками поліції у 2019р. не надано. Окрім того, у позивача була наявна копія паспорта відповідача ОСОБА_2 , в якій були вказані особисті данні відповідача, що дозволяло позивачу звернутись до суду з аналогічним позовом до моменту зупинення його працівниками поліції у 2019р..

Правові підстави ухваленого рішення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів.

Згідно з п. 3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першої ст. 206 цього Кодексу.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. №1338, якою затверджені «Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів та мотоколясок (далі-Правила). Станом на 29 липня 2015р. була чинною редакція станом від 17.01.2014р.

Згідно з п.2 «Правил» вони є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п. 7 зазначених «Правил» власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі -

власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно п. 8 «Правил» державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів

проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно п. 2 ч. 8 «Правил» документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають

ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою:

довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договори та угоди, укладені на товарних біржах на

зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; Абзац четвертий пункту 8 із змінами, внесеними згідно зПостановою КМ N 610 ( 610-2013-п ) від 01.08.2013 \

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із

зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками

транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а

також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління

виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно

з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із

зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

митна декларація ( 450-2012-п ) на бланку єдиного

адміністративного документа на паперовому носії або електронна

митна декларація, або видане митним органом посвідчення про

реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; Абзацвосьмий пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМN 87 ( 87-2012-п ) від 13.02.2012, N 1081 ( 1081-2012-п ) від

28.11.2012 \

договір фінансового лізингу;

акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби. Пункт 8 доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМ N 424 ( 424-2013-п ) від 19.06.2013 \

Сукупність наведених обставин дозволяють суду дійти висновку про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і позивачем не укладався, а таким чином, фактично перехід права власності на автомобіль не відбувся.

Суд також вважає, що відсутні підстави для зняття арешту з автомобіля, оскільки позивач по-перше, не набув право власності на автомобіль, по-друге, будуть порушені права ОСОБА_3 як стягувача, оскільки саме з метою задоволення вимог банку був накладений арешт на майно відповідача, який є боржником за виконавчим провадженням.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний виконавець Долинський Микола Миколайович

про визнання права власності на автомобіль Mitsubishi Galant, зеленого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 ;

про скасування арешту на автомобіль Mitsubishi Galant, зеленого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6

-залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копію повного тексту рішення сторони мають можливість отримати у десятиденний строк з дати проголошення.

Суддя

Повного тексту рішення складено та підписано 14.12.2020