Ухвала

09 січня 2020 року

м. Київ

справа №214/3811/18

провадження №61-23365ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживача, визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» (далі -

ПАТ «Криворіжгаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у якому просив: визнати незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі на під`їзд АДРЕСА_1 , з метою комерційного обліку; зобов`язати ПАТ «Криворіжгаз» здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача в квартирі

АДРЕСА_1 відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23 березня 2016 року - з 01 серпня 2017 року, що становить для плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, з 01 серпня 2017 року по 18 серпня 2017 року - 7,1 кубічних метрів людино-місяць, та з 18 серпня 2017 року - 5,4 кубічних метрів людино-місяць; зобов`язати ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» обладнати квартиру

АДРЕСА_1 споживача індивідуальним лічильником обліку газу.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада

2019 року, позов задоволено.

Визнано незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі на під`їзд АДРЕСА_1 з метою комерційного обліку.

Зобов`язано ПАТ «Криворіжгаз» здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 в квартирі

АДРЕСА_1 відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23 березня 2016 року - з 01 серпня 2017 року, що становить для плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, з 01 серпня 2017 року по 18 серпня 2017 року - 7,1 кубічних метрів людино-місяць, та з 18 серпня 2017 року - 5,4 кубічних метрів людино-місяць.

Зобов`язано ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» обладнати квартиру АДРЕСА_1 споживача ОСОБА_1 індивідуальним лічильником обліку газу - в строк до 01 січня 2021 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року, акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у даній справі є визнання незаконними дій щодо зміни норми використання природного газу, про визнання права на забезпечення та встановлення споживачам в квартирах індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга містить посилання на те, що право на оскарження судових рішень в касаційному порядку є складовою конституційного права особи на особи на судовий захист.

Разом із тим касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Крім того, судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав заявника (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17, провадження № 14-347цс18).

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживача, визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька