ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2436/20 Справа № 214/8434/18 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року, яке постановлено суддею Черновою Н.В. в місті Кривому Розі, відомостей щодо складання повного тексту рішення матеріали справи не містять, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, який продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. На утримання доньки відповідач сплачував аліменти до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2001 року. Позивач зазначає, що з 01 вересня 2017 року донька навчається на факультеті економіки та управління бізнесом Криворізького національного університету, денної форми навчання з терміном навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2022 року, на контрактній основі, тому стипендію не отримує. Загальна вартість освітньої послуги становить 43 984 грн., в тому числі за 2018-2019 роки - 10 996 грн. При цьому, позивач вказує, що за перше півріччя за 2018-2019 роки за навчання доньки вона сплатила 5 498 грн. Також, ОСОБА_1 звертає увагу, що працює, її середньомісячний дохід за 2018 рік складає 6 904 грн., який на її переконання, не може забезпечити належний рівень їх з донькою життя. Позивач вважає, що їх спільна з відповідачем донька потребує матеріальної допомоги від батька, тому вимушена звернутись до суду за захистом майнових інтересів дитини. У зв`язку з чим просила суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, на період її навчання, починаючи стягнення з 18.12.2018 року, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року позовні вимоги позивача задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання їх повнолітньої доньки, що продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення нею навчання, починаючи стягнення з 17.12.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України 704 грн. 80 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання скасування рішення суду, посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, зокрема не враховано, що прийнятим рішенням про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6, сім`я відповідача, в тому числі неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 опиниться у скрутному матеріальному становище.

Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції прийняв до уваги хворобу його тещі, однак не врахував квитанції по сплаті за медикаменти, посилаючись на те, що квитанції надано за останніх декілька місяців та що в наданих до суду медичних документах не відображено призначення таких ліків онкохворій тещі.

На думку відповідача, повнолітня донька ОСОБА_4 спроможна самостійно себе забезпечити, оскільки має можливість влаштуватись на роботу у вільний від навчання час, а тим більше у період літніх канікул, коли заняття в університеті не проводяться.

Крім того, зазначає, що рішенням суду першої інстанції прийняті докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом, оскільки надані позивачем документи не завірені належним чином та оригінали документів відповідачем не оглянуті.

Вказує на те, що рішенням стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн., але відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому вважає, що стягнення з нього судового збору в повному обсязі є необґрунтованим та безпідставним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 з 25 вересня 1999 року перебували у шлюбі, який відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2012 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, розірвано 31.07.2003 року (а.с.46, 47).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно з рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2001 року з ОСОБА_4 стягувались аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи стягнення з 06.03.2001 року до повноліття дитини (а.с.10, 16-17).

Відповідно до довідки №26-329/2018 від 05 вересня 2018 року, ОСОБА_4 , є студенткою Криворізького національного університету І курсу, групи Ф-18-1, факультету економіки та управління бізнесом, денної форма навчання, за кошти фізичних осіб. Термін навчання першим «бакалаврським» рівнем - 4 навчальних роки, з 01.09.2017 роки по 30.06.2022 року. Строк навчання на І курсі І семестру з 01.09.2018 року по 31.01.2019 року. Вказана обставина, також, підтверджується копіями договорів №437 від 13.08.2018 року та №1056 від 31.08.2019 року про надання освітніх послуг (а.с.5, 8, 81).

Відповідно до копії квитанції №0.0..1 від 14.08.2018 року, позивачем ОСОБА_1 сплачено на рахунок ДВНЗ Криворізького національного університету грошові кошти у розмірі 5 498 грн. за перший семестр навчання ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно довідки про доходи, позивач ОСОБА_1 працює у КЗ «Криворізька інфекційна лікарня №1» КМР та за період з січня 2018 року по листопад 2018 року отримала заробітну плату в загальному розмірі 75943,99 грн. (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_4 з 12 липня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №262 (а.с.49).

Від вказаного шлюбу відповідач має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 03.12.2012 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1293 (а.с.50).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи №01.16-13/2-2136, 01.16-13/2-2137 від 19.07.2019 року та №16.01-13/5/2456 від 23.07.2019 року, дружина ОСОБА_6 донька ОСОБА_4 зареєстровані разом з відповідачем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51, 52).

Відповідно до копії трудової книжки, відповідач ОСОБА_4 на теперішній час офіційно не працевлаштований (а.с.63-64).

Відповідно до копії довідки № 5 від 10.07.2019 року, дружина відповідача - ОСОБА_6 працювала в ТОВ «Дніпропромсинтез» з 25.01.2019 року на посаді завідуючої складом, дохід останньої з 01.02.2019 року по 30.06.2019 року склав 22000 грн. та з 04 вересня 2019 року ОСОБА_6 зареєстрована в Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості, як безробітна, та її дохід з вересня 2019 року по листопада 2019 року складає 7 628, 25 (а.с.65, 116).

Стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 на період навчання у розмірі 1/6 частин з усіх видів його доходу, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 182, 199, 200 СК України та виходив з того, що ОСОБА_4 у зв`язку із продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має матеріальну можливість її надавати, при цьому суд враховував матеріальне становище відповідача, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є фізично здоровою, працездатною особою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і відповідно до норм ст. 199 СК України, дійшов правильного висновку про зобов`язання батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, можливість відповідача надавати таку допомогу у визначеному судом розмірі та вірно визначив період її навчання.

Цей висновок суду також узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Суд першої інстанції правильно встановив, що у відповідача ОСОБА_4 окрім повнолітньої доньки ОСОБА_4 , на утриманні є неповнолітня донька ОСОБА_4 , відповідач офіційно не працює, але є працездатною та фізично здоровою особою, має на утриманні тещу з тяжкою хворобою, борги по сплаті житлово-комунальних послуг та заборгованість за кредитним договором у АТ «IdeaBank»., у зв' язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, що продовжує навчання та стягнув з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки на користь позивача в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період її навчання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, зокрема не враховано, що прийнятим рішенням про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6, сім`я відповідача, в тому числі неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опиниться у скрутному матеріальному становищі, оскільки обов`язок батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття передбаченого ст. 199 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, судом першої при визначенні розміру аліментів враховано, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та у зв`язку з зазначеними обставинами, враховуючи, що відповідач є працездатним, звільнився за власним бажанням, він має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача, що повнолітня донька ОСОБА_4 спроможна самостійно себе забезпечити, оскільки має можливість влаштуватись на роботу у вільний від навчання час, а тим більше у період літніх канікул, коли заняття в університеті не проводяться, оскільки донька ОСОБА_4 навчається на контрактній основі та на денній формі навчання та не може самостійно себе утримувати, згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 зареєстрована та мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки є фізично здоровою та працездатною особою.

На думку колегії суддів не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача, що суд першої інстанції прийняв до уваги хворобу його тещі, однак не врахував квитанції по сплаті за медикаментами, посилаючись на те, що квитанції надано за останніх декілька місяців та що в наданих до суду медичних документах не відображено призначення таких ліків онкохворій тещі, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги копії квитанцій в підтвердження понесених ОСОБА_4 та його родиною витрат на лікування ОСОБА_8 , оскільки стороною відповідача не надано будь-яких підтверджуючих доказів того, що саме ці ліки придбані останній за призначенням лікаря. Крім того, відповідно до виписки з медичної картки хворої ОСОБА_8 , наданої відповідачем до суду апеляційної інстанції вбачається, що останній призначено лікування: амінокапронова к-та, кетолонг, кокарніт, феррум лек, анальгін, димедрол, вітамін «С», фіз.р-н, цитофлавін, мілдрокард, глюканат Са, еиамзілат, еритроцити, однак доказів витрачених коштів на зазначені ліки матеріали справи не містять.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , що рішенням суду першої інстанції прийняті докази, одержані з порушенням порядку встановленого законом, оскільки надані позивачем документи не завірені належним чином та оригінали документів відповідачем не оглянуті, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані в судовому засіданні 22 жовтня 2019 року в присутності відповідача та його представника копії документів для долучення до матеріалів справи та позивачем надавалися оригінали документів для огляду в судовому засіданні.

При цьому, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 708,80 грн., у повному обсязі без врахування ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому вважає, що стягнення з нього судового збору в повному обсязі є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню на користь держави з відповідача, невірно застосовані норми матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні, на підставі ч. 2 ст. 376 ЦПК України, в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору, з вищенаведених підстав.

В іншій частині рішення залишити без змін.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 рокузмінити в частині розміру стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави судового збору, зменшивши його з 704 гривень 80 копійок до 352 (триста п`ятдесят два) гривні 40 (сорок) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Головуючий :

Судді: