ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5962/20 Справа № 201/1974/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про визнання договору укладеним і стягнення судових витрат

за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання договору укладеним і стягнення судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, але уточнювалися і доповнювалися.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що до відання виконавчих органів міських рад, відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» так само, як і ст. 27-1 Закону України № 1699-ІІІ, органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

На виконання цих вимог рішенням Дніпровської міської ради від 21 березня 2007 року № 6/11 затверджено Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська. Рішенням Дніпровської міської ради від 29 липня 2011 року № 5/14 Порядок залучення коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська викладений в новій редакції та має назву: Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). При цьому, дотримання п`ятнадцяти денного терміну є визначальним лише у правовідносинах, які виникають у зв`язку із добровільним зверненням замовника будівництва до органу місцевого самоврядування за укладенням договору пайової участі.

Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради листом від 08 січня 2019 року № 10/13-1 повідомив Дніпровську міську раду, що з питання укладення договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра по об`єкту: «Будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 », забудовниками (замовниками) якого є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , звернень до Дніпровської міської ради не надходило.

Об`єкт будівництва літ. А-17 розташований по АДРЕСА_2 є багатоповерховим багатоквартирним житловим будинком загальною площею 6 449.7 кв. м, житловою площею 3 425.2 кв. м. Право власності на зазначений об`єкт будівництва було визнано за відповідачами рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2013 року у справі № 201/9774/13-ц. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, яким у задоволенні позову відповідачів щодо визнання права власності на зазначений об`єкт - відмовлено. За касаційною скаргою відповідачів рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року переглядалось касаційною інстанцією. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року касаційні скарги відповідачів відхилено, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, яким відмовлено у задоволенні позову - залишено без змін.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року надійшла до Дніпровської міської ради 15 лютого 2016 року та зареєстрована за вхідним № 12/690. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна скасовано 21 березня 2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою від 18 лютого 2019 року.

Отже, як вважає позивач, враховуючи вищезазначене на теперішній час відповідачі є забудовниками (замовниками) об`єкту будівництва у відповідності до ст. ст. 1, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зберігаючи майнові права щодо зазначеного об`єкта. Величина пайової участі згідно з розрахунком здійснений департаментом економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради відповідно до п. 2.1 проекту договору становить 995 717.52 грн. (без ПДВ).

Відповіді на лист від 19 грудня 2018 року вих. № 10/15-855 не отримано. Зазначений лист відповідачем проігноровано, протоколу розбіжностей або укладеного договору позивачеві не направлено, що свідчить про ухилення відповідача від укладання договору та сплати обов`язкового внеску пайової участі. До теперішнього часу договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста не укладено, та кошти пайової участі не сплачено.

Пропозиція юридичної або фізичної особи укласти певний договір цивільно-правового характеру - є публічною офертою. Вона має на увазі адресовану конкретним суб`єктам пропозицію, чітко виражає наміри цієї юридичної або фізичної особи, яка пропонує товар чи послугу.

Таким чином, з моменту отримання відповідачем листа департаменту та позовної заяви Дніпровської міської ради, відповідач ознайомлений з необхідністю укладення договору та сплати коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Такими діями (бездіяльністю) забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з зазначеним позовом.

Позивач вважає, що невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, як у випадку здійснення нового будівництва так і у випадку реконструкції.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 09 квітня 2015 року № 6-6161св15 у цивільній справі № 486/1569/14-ц (ЄДРСР 44015134) та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 3-1281гс16, від 30 листопада 2016 року у справі 3-1323гс16, від 01 лютого 2017 року у справі № 3-1441гс16, від 22 березня 2017 року у справі № 3- 1553гс16, від 09 серпня 2017 року у справі № 908/6324/15 № 3-769гс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 3-780гс17. Правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 21 березня 2018 цивільній справі № 757/48218/16-ц та 21 серпня 2018 року у цивільній справі № 339/388/16-ц.

Отже відповідачі при не укладанні вказаного договору діють не добросовісно, не виказавши своїх дійсних намірів, не вказавши правильно повністю всі дані свої і об`єкту нерухомості. На їх звернення до відповідачів про з`ясування обставин вказаного та не укладання договору, спірне питання вирішене не було. Позивач вважає вказане протиправним і порушуючим права позивача, а тому і звернувся в суд з цим позовом. Позивач вважає дії відповідачів по не укладанню спірного договору неправомірними, зобов`язання повинно бути законним і справедливим. Просили суд визнати укладеним договір між сторонами про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста укладеним, стягнути судові витрати, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі (том 1 а.с.2-12, 41-51)..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради відмовлено (том 1 а.с.231-239).

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада не погоджуючись з рішення суду 1 інстанції просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги (том 2 а.с. 1-14).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що Дніпровська міська рада () є представницьким органом місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 1, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Органи місцевого самоврядування, згідно зі ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

До відання виконавчих органів міських рад, відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Права місцевого самоврядування захищаються у суді, зокрема орган місцевого самоврядування може звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 4, 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-УІ встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності та покликаний забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Зазначений закон набрав чинності з моменту опублікування 12 березня 2011 року (г. «Голос України» від 12 березня 2011 року № 45).

До набрання чинності Законом України № 3038-УІ правовідносини пайової участі забудовників були врегульовані Законом України «Про планування та забудову території» від 20 квітня 2000 року № 1699-ІІІ (далі - Закон № 1699-111), згідно зі ст. 27-1 якого замовник, що має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» так само, як і ст. 27-1 Закону № 1699-ІІІ, органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

На виконання цих вимог рішенням Дніпровської міської ради від 21 березня 2007 року № 6/11 затверджено Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська. Рішенням Дніпровської міської ради від 29 липня 2011 року № 5/14 Порядок залучення коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська викладений в новій редакції та має назву: Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська (далі - Порядок № 5/14).

Порядок № 5/14 містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Дніпровською міською радою на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про інформацію» у встановленому порядку, а саме на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради та у газеті «Наше місто», тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є нормативно-правовим актом, обов`язковим до виконання на території м. Дніпро.

Порядок № 5/14 від 29 липня 2011 року є регуляторним актом.

Судом також встановлено, що Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради листом від 08 січня 2019 року № 10/13-1 (додається) повідомив Дніпровську міську раду, що з питання укладення договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра по об`єкту: «Будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » забудовниками (замовниками) якого є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , звернень до Дніпровської міської ради не надходило.

Об`єкт будівництва літ. А-17 розташований по АДРЕСА_2 є багатоповерховим багатоквартирним житловим будинком загальною площею 6 449.7 кв. м, житловою площею 3 425.2 кв. м.

Право власності на зазначений об`єкт будівництва було визнано за відповідачами рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2013 року у справі № 201/9774/13-ц. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, яким у задоволенні позову щодо визнання права власності на зазначений об`єкт - відмовлено. За касаційною скаргою відповідачів рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року переглядалось касаційною інстанцією.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року касаційні скарги відповідачів відхилено, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, яким відмовлено у задоволенні позову - залишено без змін. Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року надійшла до Дніпровської міської ради 15 лютого 2016 року та зареєстрована за вхідним № 12/690.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна скасовано 21 березня 2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою від 18 лютого 2019 року.

На виконання статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвиток інфраструктури м. Дніпропетровська (рішення міської ради від 29 липня 2011 року № 5/14) листом від 19 грудня 2018 року № 10/15-855 відповідачам було направлено 2 примірники проекту договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра по об`єкту: «Будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 » для ознайомлення та підписання, які підлягали поверненню до департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради у двадцятиденний строк після отримання.

Величина пайової участі згідно з розрахунком здійснений департаментом економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради відповідно до п. 2.1 проекту договору становить 995 717.52 грн. (без ПДВ).

Відповіді на лист від 19 грудня 2018 року вих. № 10/15-855 не отримано. Зазначений лист відповідачем проігноровано, протоколу розбіжностей або укладеного договору позивачеві не направлено, що свідчить про ухилення відповідача від укладання договору та сплати обов`язкового внеску пайової участі. До теперішнього часу договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста не укладено, та кошти пайової участі не сплачено.

Листом від 20 лютого 2019 року вих. № 10/15-66 відповідачам було направлено два примірники договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно- транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська. Відповідачами зазначені договори підписані не були. Вказаний Лист було отримано відповідачами 02 квітня 2019 року.

Судом встановлено, що об`єкт будівництва, замовником якого був відповідач, введено в експлуатацію 19 березня 2014 року, однак договір пайової участі до вказаної дати сторонами укладено не було, а відтак у відповідача не виникло зобов`язання щодо сплати коштів пайової участі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, позовні вимоги про визнання договору укладеним не ґрунтуються на вимогах закону.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до положень ст. 27-1закону України «Про планування і забудову територій» замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об`єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо - та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Встановлений органом місцевого самоврядування розмір пайової участі (внеску) замовника не може перевищувати граничного розміру пайової участі (внеску) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів. Граничний розмір пайової участі (внеску) замовника на розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів з урахуванням не заборонених законом інших відрахувань, встановлених органом місцевого самоврядування, не може перевищувати: 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт. Істотними умовами договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту є: розмір пайового внеску; терміни (графік) оплати пайового внеску; відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайового внеску (участі) замовника у створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайовий внесок сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію.

Відповідно до підпункту 5 пункту "а" статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладання договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко - економічними показниками. У разі зміни замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму коштів, сплачених попереднім замовником відповідно до укладеного ним договору про пайову участь.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами ст. 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття пропозиції.

За вимогами ст. 640, 641, 642, 643, 644 ЦК України договір можна визнати укладеним у разі отримання позивачем від відповідача відповіді про повне та безумовне прийняття пропозиції укласти Договір або при вчиненні відповідачем дій, які б свідчили про його бажання укласти Договір.

Аналізуючи вище викладені норми чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновками суду 1інстанції з приводу того, що підстави для визнання договору укладеним відсутні.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що об`єкт будівництва, замовниками якого є відповідачі, введено в експлуатацію 19 березня 2014 року, договір пайової участі до вказаної дати сторонами укладено не було, відповідачі не вчиняли відповідних дій щодо укладання договору про пайову участь та фактично його не виконували, вимога про визнання договору укладеним є безпідставною.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Діючим законодавством та Порядком, на який посилається апелянт, встановлено чіткий порядок укладання договору, який не було дотримано і прийнято спірний об`єкт в експлуатацію до укладання договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: