КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року

м. Київ

справа № 761/9918/19

провадження № 22-ц/824/1083/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Шкоріної О.І., Махлай Л.Д.

секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року у складі судді Юзькової О.Л.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання окремих пунктів договору недійсними, розірвання договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення та повернення сплаченої за товар грошової суми, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання окремих пунктів договору недійсними, розірвання договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення та повернення сплаченої за товар грошової суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 07 жовтня 2017 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення, за яким продавець зобов`язався виготовити та поставити меблі покупцю, а також виконати їх монтаж за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що загальна вартість товару з врахуванням додаткових угод становила 206 850 грн. Станом на 17 січня 2018 року позивачем сплачено на користь відповідача 169 750 грн.

Стверджував, що 09 березня 2018 року покупцем при огляді кінцевого варіанту виготовленого замовлення виявлено безліч недоліків, про що належним чином повідомлено працівника мебельної компанії WOODsystems ОСОБА_4 , присутнього при попередньому огляді.

09 квітня 2018 року при проведенні позивачем кінцевого огляду меблів, вимогу щодо усунення недоліків відповідачем не виконано, з огляду на що, кухня знаходиться у тому ж стані, що і при попередньому огляді.

Вказував, що 18 квітня 2018 року рекомендованим листом відповідачу надіслано претензію та точні вимоги щодо якості товару, у відповідь на що позивач отримав відмову в усуненні зазначених ним недоліків та попередження про настання санкцій, передбачених п. 8.5 та 8.6 договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2017 року.

23 квітня 2018 року ОСОБА_1 надіслано відповідачу засобами електронного зв`язку пропозицію про розірвання укладеного між ними договору, на що також отримано відмову зі сторони ОСОБА_2 .

Зазначав, що до договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 07 жовтня 2017 року слід застосовувати ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки вказаний договір за своєю правовою природою є скоріше договором про виконання робіт.

Просив суд у якості моральної шкоди, отриманої позивачем внаслідок протиправних дій відповідача, стягнути з останнього 40 000 грн.

27 травня 2019 року на вимогу відповідача, експертом-товарознавцем Желавською О.О. складено експертний висновок за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №01/19.

11 листопада 2019 року Шевченківським районним судом міста Києва зареєстровано клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про призначення повторної судової товарознавчої експертизи, оскільки існуючий висновок експерта є необґрунтованим та таким, що суперечить іншим матеріалам справи.

Обґрунтовуючи клопотання, зазначав, що експерт Желавська О.О. у судовому засіданні від 24 жовтня 2019 року не надавала точних відповідей на поставлені перед нею питання, у зв`язку з чим, уважав її прямо заінтересованою у результаті розгляду справи на користь відповідача.

Вказував, що експерту для дослідження не надано технічного завдання на кухню, візуалізацію кухні, дизайнерські особливості, перелік елементів комплектації кухні, а також усіх існуючих креслень меблів з зазначеними матеріалами, необхідними для виготовлення кухні.

Звертав увагу суду на те, що зазначена судова товарознавча експертиза проведена експертом Желавською О.О. без огляду об`єкта дослідження на підставі іншого експертного товарознавчого висновку №14649 від 07 червня 2018 року.

Стверджував, що позивач не був присутнім під час огляду об`єкта дослідження експертом у червні 2017 року, з огляду на що, не міг викласти свої заперечення з приводу експертного висновку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року клопотання представника позивача задоволено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 04 грудня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що 09 березня 2018 року покупця повідомлено про готовність до поставки товару за адресою: АДРЕСА_1 , проте, позивач не міг прийняти меблі у зв`язку з неготовністю приміщення для їх монтування.

Стверджує, що позовна заява, з якою звернувся ОСОБА_1 містить вимоги, не доведені відповідними доказами, що стосуються існування недоліків на виготовлених меблях.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано певні факти, які мають значення для справи, а саме: кухня майже два роки знаходиться в розібраному стані, що унеможливлює проведення її експертизи; відповідач не має власного чи орендованого приміщення, у зв`язку з припиненням державної реєстрації фізичної особи-підприємця; відповідач, згідно умов договору, протягом 1 року і 8 місяців не несе відповідальності за збереження товару, з огляду на що, стан меблів не відповідає тому, яким він був на момент готовності до їх поставки; висновок експертизи не може бути повним без проведення монтажу меблів за місцем, передбаченим умовами договору.

Уважає певні питання, поставлені судом на вирішення експертизи, некоректними, оскільки на них, на думку апелянта, можна отримати відповідь лише після монтування вказаного кухонного комплекту за адресою позивача. Зауважує, що усі комплектуючі були в наявності під час повідомлення позивача про готовність товару до поставки, що видно з фото, які містяться у висновку судової товарознавчої експертизи.

Вказує, що суд першої інстанції доручив проведення експертизи фахівцям Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру експертної служби МВС України, не отримавши на це згоди відповідача, чим порушив ст. 103 ЦПК України.

Зазначає, що підстави для проведення повторної експертизи відсутні, оскільки експерт у судовому засіданні чітко відповідав на всі поставлені йому питання як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача.

17 грудня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року - залишити без змін.

Зазначає, що висновок експерта, наданий відповідачем, викликає сумніви у його правильності, оскільки проводилось дослідження незавершеного та неукомплектованого об`єкту, виготовленого з матеріалів, що не відповідають специфікації.

Уважає, що взяті за основу експертом при проведені дослідження Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, Методика визначення вартості майна, а також ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням: загальні технічні умови» такими, що не підлягають застосуванню у вказаних правовідносинах.

Звертає увагу суду на те, що експертом у наданому ним висновку встановлено факт наявності дефектів та зафіксовано їх на фотознімках, що суперечить п.5.2.17 стандарту ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням: загальні технічні умови».

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про призначення експертизи, суд виходив з того, що, зважаючи на предмет спору, обставини, які підлягають доказуванню, суд уважав, що з`ясування обставин наявності або відсутності недоліків меблів є суттєвим для розгляду справи по суті та потребує спеціальних знань.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України про «Судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд також може призначити декілька експертиз. У випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).

Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження.

Крім того, відповідно до п. 3.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Як убачається з матеріалів справи, у ході розгляду справи представником позивача заявлено клопотання про призначення повторної судової товарознавчої експертизи, в якому представник ОСОБА_1 зазначає, що 28.05.2019 р. представником ФОП ОСОБА_2 до матеріалів справи було приєднано висновок експерта № 01/19 за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи від 27.05.2019 року. Після ознайомлення з висновком та отримавши роз`яснення, надані експертом, у сторони позивача виникла необхідність у призначенні експертизи судом, оскільки висновок експерта від 27.05.2019 року викликає сумніви у його правильності та повноті, виходячи з того, що експертом не було надано жодної прямої відповіді на поставлені стороною позивача питання.

Заперечуючи проти призначення експертизи, представник відповідача посилався на те, що судом першої інстанції не враховано певні факти, які мають значення для справи та унеможливлюють проведення експертизи, оскільки меблі тривалий час знаходяться в розібраному стані, а відповідач, не маючи власного чи орендованого приміщення, протягом 1 року і 8 місяців не несе відповідальності за збереження товару, стан меблів не відповідає тому, яким він був на момент готовності до їх поставки.

Наразі, у матеріалах справи міститься висновокексперта №14649 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження, складений Желавською Ольгою Олександрівною за результатами дослідження,здійсненого на підставі заяви ФОП ОСОБА_2 щодо проведення судової експертизи в рамках розгляду справи, експерт Желавська О.О. надавала роз`яснення щодо зроблених висновків.

За положеннями ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Зважаючи на предмет спору, обставин, які підлягають доказуванню, місцевий суд вірного висновку дійшов, що з`ясування обставин наявності або відсутності недоліків меблів є суттєвим для розгляду справи по суті, а тому потребує спеціальних знань, що реалізується шляхом призначення судової експертизи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, за якими клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи підлягає задоволенню з огляду на те, що предметом позову є договір купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення та повернення сплаченої за товар грошової суми, а отже, потребує ретельного вивчення та спеціальних знань в товарознавчій галузі для правильного вирішення справи.

За таких обставин, решту аргументів апеляційної скарги представника відповідача колегія суддів визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі, не спростовують правильних висновків суду щодо призначення експертизи, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення .

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.А. Кравець

Судді Шкоріна О.І.

Л.Д. Махлай