Справа № 369/4834/19
Провадження № 2/369/2158/20
11.01.2020 року Києво- Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Заїка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,
Від шлюбу у них є син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28.10.2014 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб вдруге, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від цього шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/13167/13-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів доходів, починаючи з 22.07.2013 року.

Виконавчий лист на вказане рішення суду не видався, оскільки позивач та відповідач продовжили сімейне життя, уклали шлюб вдруге, від якого у них народилась друга дитина.

Постановою старшого державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу ДВС ГУ територіального управління юстиції у Київській області Манченка О.С. від 14.01.2019 було відкрите виконавче провадження № 58045841 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2013 року і до досягнення повноліття.

Згідно довідки-рахунку, складеної старшим державним виконавцем Манченко О.С., заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2019 становить 97 244 грн. 00 коп., з яких станом на 01.09.2018 - 78 131 грн. 04 коп..

З вказаним розміром нарахованої заборгованості ОСОБА_1 не погоджується та вважає за необхідне звільнити його від обов`язку сплачувати вказану суму на підставі того, що він після розірвання шлюбу фактично відразу помирився з відповідачкою та вони створили знову сім`ю.

28.10.2014 року з відповідачем уклали шлюб вдруге, що пітверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 . Від цього шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач та відповідач увесь час проживали разом та вели спільне господарство, побут, спільний бюджет. Усі зареєстровані за однією адресою в квартирі АДРЕСА_1 .

Станом на теперішній час шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не розірваний, проте з листопада 2018 року вони не ведуть спільного господарства та не проживають разом. ОСОБА_2 за своєю волею змінила місце проживання своє та дітей.

При цьому, він не припинив надавати кошти на утримання дітей в добровільному порядку.

Позивач ОСОБА_1 стверджував, що з 2013 року по листопад 2018 року він з відповідачем вели спільний побут, спільне господарство, спільний бюджет, позивач працював, отримував доходи та повністю забезпечував сім`ю, звертаючи увагу на те, що син ОСОБА_5 проживав з ними та фактично увесь час перебував на його утримані.

Відповідач до грудня 2018 року не зверталась ні до суду за виконавчим листом, ні до державних виконавців за його виконанням.

Позивач ОСОБА_1 звертав увагу на те, що він є інвалідом ІІ групи довічно. Також являється учасником бойових дій. У зв`язку з отриманням вогнепального поранення у позивача розвинулась гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, погіршився зір - ангіопатія сітки обох очей, розвинувся холецистит.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам згідно довідки-розрахунку у виконавчому провадженні № 58045841, а саме від заборгованості, нарахованої за весь період до 01.12.2018 року.

У судове засідання позивач і його представник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суду надана заява позивача і представника позивача про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримали і просили його задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Оскільки позивач і представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за доцільне провести заочний розгляд справи.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 01 листопада 2011 року уклали шлюб в Центральному відділі РАЦС м. Києва, про, що свідчить актовий запис 3621. В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 01 листопада 2011 року, актовий запис 3621 в Центральному відділі РАЦС м. Києва з державним центром розвитку сім`ї між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згодом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вдруге уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 28 жовтня 2014 року.

В позивача і відповідача народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Манченко О.С. Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 752/13167/13-ц, виданого 18 грудня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно. Але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість станом на 01 вересня 2018 року становить 78131 грн. 04 коп..

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що з вказаним розміром нарахованої заборгованості він не погоджується та вважав за необхідне звільнити його від обов`язку сплачувати вказану суму на підставі того, що з осені 2013 року по листопад 2018 року він з відповідачкою вели спільний побут, спільне господарство, в них був спільний бюджет, він працював, отримував доходи та повністю забезпечував сім`ю.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2019 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченко О.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 752/13167/13-ц, виданого 18 грудня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2013 року і до досягнення сином повноліття. Дана постанова є чинною. Доказів того, що позивач оскаржив дану постанову і не згідний з нею, суду не надано.

Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, дійшов висновку, що позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених вимог.

З тих доказів, які надані позивачем до суду, суд не вбачає підстав для задоволення позову, і тому відмовляє у задоволенні вимог.

Керуючись п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-81, 89, 259, 264, 265, 268, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Інформація про третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Код , вул. Л.Українки, 86, м. Вишневе, Київська область, 08132.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.