Рішення

Іменем України

08 грудня 2020 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Кобиловолоцької сільської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Теребовлянської державної нотаріальної контори в особі ОСОБА_5 про визнання права власності, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулися до суду із позовною заявою до Кобиловолоцької сільської ради, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог Теребовлянської державної нотаріальної контори в особі ОСОБА_6 про визнання права власності, в якій просять визнати за ними право власності на житловий будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак в позовній заяві просять слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Кобиловолоцької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Кобиловолоцької сільської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Теребовлянської державної нотаріальної контори в особі Хомутової О.І. в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи є заява, згідно якої просить справу слухати в її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 вересня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належав до колгоспному двору.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно довідки № 745 виданої 4 вересня 2020 року виконкомом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області головою колгоспного двору на 15 квітня 1991 року, що в АДРЕСА_1 була ОСОБА_7 , в житловому будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1 були ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1 , які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких ОСОБА_7 , як голові колишнього колгоспного двору належала 1/5 частка вищевказаного будинковолодіння, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належало по 1/5 частки вищевказаного домоволодіння.

Також, відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 30 січня 2014 року ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

За життя ОСОБА_7 21 лютого 2007 року склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на, що вона за законом матиме право ОСОБА_1 .

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_7 не змінювався і не скасовувався.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 1/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 після чого змінила своє прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 05 квітня 2006 року).

Відповідно до постанови виданої завідувачем Теребовлянської державної контори ОСОБА_5 № 305/02-14 від 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , після ОСОБА_7 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено, у зв`язку з тим, що на домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, виділивши ОСОБА_1 2/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких на 1/5 частку як власника майна колишнього колгоспного двору, та на 1/5 частку вказаного домоволодіння, як спадкоємця в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких на 1/5 частку як власника майна колишнього колгоспного двору, та на 1/5 частку вказаного домоволодіння, як спадкоємця в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , виділивши ОСОБА_2 , 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власнику майна колишнього колгоспного двору, визнавши за ОСОБА_2 , - право власності по 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власником майна колишнього колгоспного двору, виділивши ОСОБА_3 , 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власнику майна колишнього колгоспного двору, визнавши за ОСОБА_3 , - право власності по 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власником майна колишнього колгоспного двору, виділивши ОСОБА_4 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власнику майна колишнього колгоспного двору, визнавши за ОСОБА_4 , - право власності по 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власником майна колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 2/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких на 1/5 частку як власника майна колишнього колгоспного двору, та на 1/5 частку вказаного домоволодіння, як спадкоємця в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких на 1/5 частку як власника майна колишнього колгоспного двору, та на 1/5 частку вказаного домоволодіння, як спадкоємця в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виділити ОСОБА_2 , 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власнику майна колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 , - право власності по 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власником майна колишнього колгоспного двору.

Виділити ОСОБА_3 , 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власнику майна колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , - право власності по 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власником майна колишнього колгоспного двору.

Виділити ОСОБА_4 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власнику майна колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 , - право власності по 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як власником майна колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Теребовлянський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук