Справа № 337/54/20
Провадження № 2о/337/28/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису

в с т а н о в и в :

09.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою у якій вказала, що вона проживає в квартира АДРЕСА_1 , разом з бабусею ОСОБА_4 , та її сином, її дядьком ОСОБА_3 . Крім того, в квартирі проживає молодший брат неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікуном якого є ОСОБА_4 . Вона також має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Квартира АДРЕСА_1 не приватизована, відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_4 . Вже тривалий час, починаючи з 2013 року, ОСОБА_3 створив їй неможливі умови мого проживання в квартирі. Він систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство, робить неможливим проживання із ним в одній квартирі.

Він постійно влаштовує сварки, морально принижує, ображає, обзиває її та інших співмешканців квартири, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, були випадки коли застосовував фізичне насильство, спричинив тілесні ушкодження, що підтверджується вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2013 р., погрожує її життю та життю інших співмешканців квартири, майже не довів її до самогубства

Окрім фізичного та психологічного насильства, ОСОБА_3 застосовує економічне насильство щодо неї, бабусі і брата, вимагає гроші, жодного разу не сплачував комунальні послуги та квартирну плату, крім того псує майно, не купує продукти харчування, натомість відбирає продукти харчування, що належать їй, бабусі та брату.

З приводу таких неправомірних дій неодноразово зверталася до Хортицького ВП ГУНП в Запорізькій області.

Відносно нього неодноразово вживались заходи попередження з боку органів внутрішніх справ, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку, але зазначені заходи виявилися безрезультатними.

Таким чином, ОСОБА_3 створив нестерпну обстановку як для неї, так і для інших членів родини.

Комунарським ВП Дніпровського ВПГУНП в Запорізькій області було винесено термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_3 . Вказаними заборонними приписам ОСОБА_3 строком на 5 діб (до 16.12.2019 р.) заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалими особами від домашнього насильства.

18.12.2019 року Хортицьким районним судом, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, та постановлено застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Незважаючи на заборонний припис, постанову суду, він продовжує вчиняти домашнє насильство.

З приводу домашнього насильства звернулась 12.12.2019 року до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» з заявою про вчинення насильства в сім`ї, де отримує психологічну допомогу.

Просить суд видати обмежувальний припис, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав, та покласти обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Ухвалою суду від 10.01.2020 року відкрито провадження по справі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, відзив не надав, у своїй письмовій заяві, адресованій суду, повідомив про свою відсутність у судовому засіданні у зв`язку з перебуванням у відрядженні. Заяв про перенесення розгляду справи, суду не надав.

Заявниця ОСОБА_1 , у судовому засіданні, підтримала вимоги просить їх задовольнити з мотивів викладених у тексті заяви.

Також пояснила, що останні три роки ОСОБА_3 не дає їй спокійно жити, ображає всілякими образливими словами, вона не може вийти з кімнати , так як боїться його знаходження у квартирі. ОСОБА_3 б`є двері, перевертає меблі, примушує після нього мили посуд, та прасувати його речі, не дає користуватися інтернетом, вимагає гроші на своє навчання. 14.11.2019 року закрив її у кімнаті і не давав виходити.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, щоОСОБА_3. являється її сином, та не дає спокійно проживати у квартирі. В 2013 році побив тоді неповнолітню ОСОБА_1 . Він пригнічує заявницю, вимагає гроші, не дає їй навчатися, з ним проживати разом неможливо. За останній місяць біля 50 раз викликали поліцію. Квартира не приватизована, порядок користування квартирою не визначений у судовому порядку. Сам ОСОБА_3 навчається у м. Харків, де в нього є місце у гуртожитку, а так іншого житла не має. Також повідомила про звернення до суду з позовом про його виселення з квартири. Додатково пояснила, що у квартирі окрім неї, заявниці, зацікавленої особи, ще проживає неповнолітній ОСОБА_5 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона являється головою ОСББ і мешканці будинку зверталися до неї зі скаргами приводу криків та шуму, нецензурної лайки з квартири 27 де проживають заявниця і зацікавлена особа. Нею неодноразово проводились бесіди із зацікавленою особою, яка являється ініціатором скандалів. Також пояснила, що 14.11.2019 року до неї дзвонила ОСОБА_4 і просила зайти до квартири 27 так як ОСОБА_3 тероризує заявницю ОСОБА_1 , зачинив її у квартирі та не випускає. Була викликана поліція яка й відчинила двері, на той час ОСОБА_3 у квартирі вже не було. ОСОБА_1 повідомила їй, що ОСОБА_3 тероризує її, і ображає.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , та зацікавлена особа ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 17).

ОСОБА_1 відповідно до витягу з обліково статистичної картки дитини сироти та дитини позбавленої батьківського піклування Служби у справах дітей Запорізької міської ради, має статус дитини сироти та дитини позбавленої батьківського піклування(а.с.17).

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2013 року, ОСОБА_3 визнано винуватим за ст. 125 ч.1 КК України, потерпілою по справі визнано ОСОБА_1 (а.с. 12).

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, потерпілою особою по справі визнано ОСОБА_4 (а.с. 14).

ОСОБА_1 зверталась у вересні 2018 року, липні 2019 року до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з приводу прийняття мір до дядька, з яким була проведена профілактична бесіда з приводу недопущення порушення норм чинного законодавства(а.с.4, 5, 6-7).

11.12.2019 року було складено термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та встановлено заборону у будь який спосіб контактувати з постраждалими особами строком до 16.12.2019 року(а.с.9-11).

12.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР з причини домашнього(психологічного та економічного) насилля з боку дядька ОСОБА_3 , і інформація була надіслана для подальшого прийняття відповідних дій стосовно ситуації до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій так Запорізькій області(а.с. 8).

Відповідно до акту ОСББ «Ювілейний 22/2», ОСОБА_3 веде себе не адекватно в сім`ї. За 2018 рік було зроблено 16 викликів поліції, у 2019 році подано 20 заяв до поліції відносно нього. Він чинить постійні сварки та приниженні дітей та своєї матері. Мешканцями будинку неодноразово проводились з ним бесіди, але ніяких змін не відбулося(а.с.15).

Відповідно до листа голови ОСББ «Ювілейний 22/2» від 15.11.2019 року, нею була проведена бесіда з ОСОБА_3 щодо його некоректної поведінки в сім`ї. Від судів постійно надходять скарги щодо його брутальної поведінки, нецензурних слів на адресу матері та племінниці. Після бесіди пообіцяв, що не буде себе так вести(а.с. 16).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 150/5 від 25.03.2016 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування(а.с.18).

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що необхідність встановлення певних обмежень щодо ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження у судовому засіданні на підставі пояснень учасників, свідків і досліджених доказів, тому вимоги заявниці,стосовно видачі обмежувального припису, підлягають задоволенню.

Однак вимоги заявниці щодо заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до інших місць частого відвідування постраждалою особою, ОСОБА_1 не доведено належними доказами, з огляду на не конкретизацію інших місць частого її відвідування.

Посилання заявниці на вчинення відносно неї насильства, яке підтверджене вироком суду, суд вважає таким що не можуть бути прийняті, так як вказані обставини відносяться до періоду 2013 року.

В свою чергу, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми ст. 350-1, 350-2 ЦПК України, на які вона посилається як на підставу для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07.01.2018 року. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Отже, вищезазначені нормативно-правові акти, які набрали чинність 07.01.2018 року, не можуть поширюватись на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, у 2013 році.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Оцінивши усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявниці, і приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, однак строком на 3 місяці, враховуючи те, що у суду відсутні документальні підтвердження наявності іншого житла у ОСОБА_3 .

Таким чином вимоги заявниці підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 229, 350-1 - 350-8, 354, 430 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

В И Р І Ш И В :

Вимоги задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, та покласти на нього обов`язки, а саме:

заборонити перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 );

заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 .

Обмежувальний припис видати строком на 3 (три) місяці.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію, та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 17.01.2020 року.

Суддя: