Справа № 621/2779/20
Пр. № 2/621/1049/20
07 грудня 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Вельможної І.В.,
за участю секретаря Акулової А.М.,
розглянувши за відсутності учасників справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (квартирою),
12.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (квартирою) та просив усунути перешкоди у користуванні належною йому квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
В обґрунтування позову вказано, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.1998, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Калашник Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1-2034 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності на зазначене житло зареєстроване також 23.07.1998 КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації».
11.10.2005 ОСОБА_1 зареєстрував у належній йому квартирі свого приятеля ОСОБА_2 , який ніколи не був членом сім`ї позивача. На даний час у належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ні він, ні члени його сім`ї не зареєстровані, оскільки ОСОБА_1 з дружиною вирішили продати дану квартиру. Проте, продажу квартири заважає наявність факту реєстрації за вказаною адресою відповідача ОСОБА_2 . При цьому, відповідач ніколи не проживав і не проживає у вказаній квартирі, його речей у квартирі не було і немає, він добровільно обирав собі інше місце проживання, а реєстрація йому потрібна була тимчасово - для отримання роботи після продажу квартири, у якій він був прописаний. Оскільки відповідач не є членом сім`ї ОСОБА_1 , спільним побутом з ним не пов`язаний, ніяких домовленостей щодо найму чи користування відповідачем вказаним житлом не укладалось, тому є підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, так як його реєстрація у будинку створює позивачу перешкоди, зокрема унеможливлює продаж квартири.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 28.10.2020 провадження по справі відкрито, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, свої інтереси довірив представляти адвокату Гетьман О.М., яка надала суду заяву про розгляд справи за її з позивачем відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав.
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Встановлено, що ОСОБА_1 в цілому є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 23.07.1998 № 8-98-ЛК, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Калашник Т.В. (а.с. 8, 12-13).
З копії будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що у вказаному житловому приміщенні зареєстрований ОСОБА_2 .
Вказаний факт підтверджено листом Зміївської міської ради Харківської області від 20.10.2020 вих. № 1200/02-19 (а.с. 17).
В той же час, Актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.10.2020 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з листопада 2005 року, однак, фактично за вказаною адресою не мешкає, перебуває за межами України (а.с. 30).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
У зв`язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, ОСОБА_1 , як власник квартири, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.
Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
З огляду на вище викладене, враховуючи відсутність ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в частині позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути сплачений судовий збір.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (квартирою) задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Роз`яснити учасникам справи, що строки, вказані у рішенні, обчислюються з урахуванням положень пункту 3 Розділу 12 Прикінцеві положення ЦПК України.
Повний текст рішення виготовлено 11 грудня 2020 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт, серії НОМЕР_1 , виданий 02 жовтня 1998 року Зміївським РВ УМВС України в Харківській області, ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт, серії НОМЕР_3 , виданий 05 травня 1999 року Зміївським РВ ГУМВС України в Харківській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .