Номер провадження 2/243/3137/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Мірошниченко В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок та земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок та земельні ділянки, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який 07 серпня 2018 року заповідав своє майно йому, ОСОБА_2 .

Він своєчасно прийняв спадщину за Заповітом, частково оформив спадкові права на нерухове майно, яке належало ОСОБА_3 , а саме житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та 03 квітня 2020 року отримав Свідоцтво про право на спадщину.

На нерухоме майно, що належало матері спадкодавця - ОСОБА_4 , він отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 квітня 2020 року № 182/02-31, оскільки ОСОБА_3 за життя не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 шляхом подачі Заяви у встановлений законодавством строк та не був зареєстрований разом з нею за однією адресою на дату смерті.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2020 року справа 243/3733/20 було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день її смерті, за однією адресою, тобто ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у виді житлового будинку АДРЕСА_2 , право власності на яке не оформлене в КП БТІ м. Слов`янська, оскільки даний будинок збудовано у 1958 році, а також земельні ділянки: кадастровий №:02:000:0060, площею 5,220 га, кадастровий №:03:000:0098, площею 0,2500 га, кадастровий №:03:000:0099, площею 0,0363 га, кадастровий №:02:000:0061, площею 5,220 га.

Спадкодавець ОСОБА_3 , який є сином померлої ОСОБА_4 не встиг оформити спадщину після смерті матері та помер, тому він може оформити свої спадкові права лише в судовому порядку.

Просить суд, визнати за ним, ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок літ. А-1, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, погріб Б, гараж В, літню кухню, сарай Г, навіс Д, Ѕ частка колодязю №1, огорожу №2; земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,220 га, кадастровий №:02:000:0060; земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,220 га, кадастровий №:02:000:0061; земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,2500 га, кадастровий №:03:000:0098, земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,0363 га, кадастровий №:03:000:0099, в порядку спадкування за Заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Бондаренко Д.В., який діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги, серія ДН №133020 від 30 листопада 2020 року до судового засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

11 грудня 2020 року до суду надали Заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі, та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився.

11 грудня 2020 року від міського Голови Гадяцького О.І. до суду надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу у відсутності представника Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області. Рішення просив ухвалити на розсуд суду у відповідності до вимог діючого законодавства України (а.с. 149).

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок та земельні ділянки, підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , на праві власності належить земельна ділянка, площею 5,220 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ДН №195153, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0060 (а.с. 23).

Також з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 13021069 від 19 листопада 2013 року, вбачається, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 0,25 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0098 (а.с. 24,25).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 13024693 від 19 листопада 2013 року, вбачається, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 0,0363 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0099 (а.с. 26,27).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 13027367 від 19 листопада 2013 року, вбачається, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 5,22 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0061 (а.с. 29-30,31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла у с. Никонорівка Слов`янського району Донецької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим 20 лютого 2017 року, виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 5,220 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0060; земельну ділянку, площею 0,25 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0098; земельну ділянку, площею 0,0363 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0099; земельну ділянку, площею 5,22 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0061, а також житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, погрібу Б, гаражу В, літньої кухні, сараю Г, навісу Д, 1/2 частки колодязю №1, огорожі №2, який не зареєстровано в КП БТІ на ім`я спадкодавці ОСОБА_4 .

Спадщина вважається належною спадкоємцю.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2020 року справа 243/3733/20 було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день її смерті, за однією адресою, тобто ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 37-39).

07 серпня 2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склав Заповіт, в якому зазначив, що заповідає ОСОБА_2 все своє майно, яке буде належати йому на день його смерті (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , виданим 13 жовтня 2018 року, Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис про смерть № 1872 (а.с.14).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням Свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена Приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області 27 листопада 2018 року за заявою ОСОБА_2 , Спадкова справа № 153/2018, індекс справи 02-14 (а.с.61).

Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, погрібу Б, гаражу В, літньої кухні, сараю Г, навісу Д, 1/2 частки колодязю №1, огорожі №2; земельну ділянку, площею 5,220 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0060; земельну ділянку, площею 0,25 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0098; земельну ділянку, площею 0,0363 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0099; земельну ділянку, площею 5,22 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0061, оскільки відсутній документ, який посвідчує право власності на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 на вказане майно.

У зв`язку з цим, 29 вересня 2020 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. було відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на вищезазначене майно, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує права власності ОСОБА_3 на вищезазначене майно, що належало померлій ОСОБА_4 (а.с.145-146).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на час смерті проживав з нею за однією адресою, та не відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , у передбачений законом спосіб, однак не встиг прийняти спадщину, оскільки помер.

ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки звернувся з Заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у передбачений законом шестимісячний строк, однак його право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок та земельні ділянки - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку, площею 5,220 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0060 в порядку спадкування за Заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку, площею 5,22 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0061 в порядку спадкування за Заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0098 в порядку спадкування за Заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку, площею 0,0363 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0099 в порядку спадкування за Заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, погрібу Б, гаражу В, літньої кухні, сараю Г, навісу Д, 1/2 частки колодязю №1, огорожі №2 в порядку спадкування за Заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова.