Провадження № 2/161/554/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - Пахолюка А.М.,

при секретарі - Будько І.Ю.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Васильчикова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ) "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - ПУМБ) про визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

Зазначає, що у 2018 році їй стало відомо, що належне їй спадкове майно обтяжене іпотечними зобов`язаннями на користь відповідача АТ «ПУМБ», оскільки, 11.01.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 5185286, відповідно до якого останньому надано грошові кошти в розмірі 170000,00 доларів США.

Вказує, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 5185542, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 465,2 кв.м., житловою площею 152,6 кв.м. та земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер: :03:001:3904 площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотекодержатель - ОСОБА_3 померла, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно на праві власності.

Вказує, що протягом встановленого законодавством строку вчинила дії для прийняття спадщини. Крім того, зазначає, що про вищевказані договори їй стало відомо у 2019 році.

Вважає, що її зобов`язання як по кредитному договору, так і по похідному іпотечному договору є припиненими у зв`язку з пропущенням строків пред`явлення вимог до неї як спадкоємця, що визначені ст. 1281 ЦК України.

На підставі наведеного, просить суд визнати припиненими зобов`язання за договором іпотеки №5185542 від 11.01.2007 року, укладеним між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 .

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що доводи позивача ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права. Звертає увагу на те що у правовідносинах, що склалися між учасниками даної справи, боржник (позичальник ОСОБА_4 ) є відмінним від особи іпотекодавця - ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем після смерті якої є позивач ОСОБА_2 . Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 , що не була боржником за основним зобов`язанням - кредитним договором, до позивачки, не могли перейти права та обов`язки боржника за основним зобов`язанням, оскільки, до позивачки перейшли права та обов`язки майнового поручителя за договором іпотеки в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку». Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовується до правовідносин, що склалися на підставі кредитного договору. Просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Додатково також подав заяву про застосування строків позовної давності, з мотивів пропуску позивачем визначеного ст. 257 ЦК України строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року вказаний позов залишено без руху, надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві, заяві про застосування позовної давності. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 598, 599 ЦК України, передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави для припинення іпотеки визначені ст. 593 ЦК України, ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», за змістом яких, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що 11.01.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 5185286, відповідно до якого останньому надано грошові кошти в розмірі 170000,00 доларів США, цільове призначення рефінансування заборгованості позичальника за кредитом (а.с.22-28).

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», як іпотекодержателем за договором, та ОСОБА_3 , як іпотекодавцем за договором, було укладено договір іпотеки № 5185542, відповідно до якого остання в забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором №5185286 від 11.01.2007 року, передала в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 465,2 кв.м., житловою площею 152,6 кв.м. та земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер: :03:001:3904 площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 (далі - іпотечний договір) (а.с. 29-33).

Відповідно до п.1.1 іпотечного договору, за цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №5185286 від 11 січня 2007 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем (а.с. 29).

Пунктом 5.10 іпотечного договору, визначено, що цей договір за умови його підписання сторонами набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та припиняє чинність у разі настання однієї з наступних подій: 1) припинення основного зобов`язання; 2) реалізація предмета іпотеки; 3) набуття іпотекодержателем на підставах передбачених чинним законодавством України та цим Договором права власності на предмет іпотеки; 4) розірвання цього договору за угодою сторін, що посвідчена нотаріально; 5) в інших випадках передбачених чинним законодавством. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому чинним законодавством України. (а.с. 33).

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.02.2015 року (а.с. 34).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с. 35).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 (а.с.40).

В обґрунтування вимог позову представник позивача в судовому засіданні вказувала на ту обставину, що зобов?язання позивача за іпотечним договором є припиненими в силу того, що ОСОБА_2 у даному випадку являється боржником у зобов?язанні, а відповідач, як кредитор у зобов?язанні, пропустив визначений ст..1281 ЦК України строк пред`явлення вимоги до позивача, як спадкоємця, і зазначений строк є присічним, а відтак, відповідач втратив право вимоги до позивача на підставі іпотечного договору.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Отже, для позивача після прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в силу зазначених вимог закону разом із переходом права власності на майно, що є предметом іпотечного договору, зберегла свою дію іпотека, встановлена вищевказаним правочином.

За змістом ст. 583 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку», в їх системному зв`язку, заставодавцем (іпотекодавцем) може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Боржником може бути як іпотекодавець, так й інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання.

Отже, чинним законодавством визначено, що у разі якщо одна і та ж особа відповідає за виконання основного зобов?язання та одночасно являється майновим поручителем, тоді така особа виступає як боржник у розумінні статей 509, 510 ЦК України.

У разі, коли особа, яка відповідає за виконання основного зобов?язання та особа, яка являється майновим поручителем, є різними особами, тоді майновий поручитель, як третя особа, не виступає як боржник за основним зобов?язанням у розумінні статей 509, 510 ЦК України.

Із змісту ст.ст.509, 510, 1281 ЦК України, в їх системному зв?язку, вбачається, що кредитор спадкодавця зобов?язаний протягом визначеного строку пред?явити вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у разі якщо спадкодавець, був боржником у зобов?язанні з кредитором.

В даному випадку, за умовами кредитного договору №5185286 від 11.01.2007 року та іпотечного договору №5185542 від 11.01.2007 року, боржником по зобов?язаннях перед АТ «ПУМБ» являється ОСОБА_4 , а майновим поручителем, тобто особою, відмінною від боржника, являлася ОСОБА_3 .

Відтак, після прийняття спадщини після смерті своєї матері до позивача ОСОБА_2 в силу вищевказаних вимог закону не перейшли права та обов?язки боржника по кредитному договору, а лише залишилася чинною іпотека майна, що є предметом іпотечного договору, а відповідно перейшли лише права та обов`язки майнового поручителя за договором іпотеки в порядку ст. 23Закону України «Про іпотеку».

Отже, в даному випадку правила статті 1281 ЦК щодо строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов`язань, забезпечених іпотекою, що перейшли до позивача в порядку спадкування.

При цьому наявні у матеріалах справи постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження №45717321 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за вищевказаним іпотечним договором (а.с. 36-39) не випливають на зазначені висновки суду, так як, статус ОСОБА_3 як боржника було вказано державним виконавцем із врахуванням вимог ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», як особи яка відповідає за рішенням суду, а не боржника у розумінні ст.ст. 509, 510 ЦК України.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача та її представника щодо застосування до спірних правовідносин вимог ст..1281 ЦК України не ґрунтуються на вимогах закону, а, відтак, не беруться судом до уваги.

Посилання позивача на правову оцінку спірних правовідносин в частині застосування до них положень ст.1281 ЦК України судом апеляційної інстанції у справі №161/408/19 (а.с.15-21), в силу вимог ч. 7 ст.82 ЦПК України, в даному випадку, не є обов`язковою для суду, так як у справі №161/408/19 предметом розгляду було визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора щодо оформлення права власності на предмет іпотеки за відповідачем, а не оцінка підстав для припинення зобов`язань позивача за спірним договором іпотеки.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення. У зв?язку з цим, не підлягає до застосування заява відповідача про застосування строку позовної давності, визначеного ст..257 ЦК України.

Оскільки, у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 510, 526, 593, 598, 599, 1281 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 17 Закону України «Про іпотеку», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ - 14282829, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Повний текст судового рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк