Провадження № 2/522/310/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

10 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, забезпеченої заставою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, забезпеченої заставою. Позовна вимога висловлена звернути стягнення на її користь за Договором позики, забезпеченої заставою, а саме - спадкове майно ОСОБА_2 у розмірі 1/2 частки від загальної спадкової маси спадкового майна яке складається з неодержаних страхових коштів померлого ОСОБА_3 , у розмірі 28052,06 грн., на яке видане свідоцтво про право на спадщину.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 15 листопада 2016 р. уклала Договір позики, забезпеченої заставою із громадянкою ОСОБА_2 .

Предметом договору є надання позичальнику, ОСОБА_2 , грошових коштів в загальному розмірі 28 052, 06 грн. на строк до 14 травня 2018 р.

Позичальник, в свою чергу, згідно з п. 2.4. Договору зобов`язується повернути позикодавцю позику через один рік і шість місяців, у строк не пізніше 14 травня 2018 р.

Заставним майном в даному Договорі являється спадкове майно ОСОБА_2 у розмірі 1/2 частки, яке складається з недоодержаних страхових виплат померлого ОСОБА_3 . Вартість 1/2 частки спадкового майна становить 28 052,06 грн. На дане майно нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину №7-1018 від 10.11.2016 р.

Станом на момент подачі позовної заяви позичальник так і не здійснив відповідний платіж за Договором позики.

Вказує, що позивач не має змоги самостійно отримати заставлене майно, яке служить забезпеченням за договором, у зв`язку із тим, що для звернення до відділення ФССУ необхідно надати оригінал паспорту особи, яка зазначена у свідоцтві про право на спадщину (спадкоємця). У зв`язку з чим звернулась до суду із вказаною позовною заявою, просить розглянути справу в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від позивача додаткових клопотань чи пояснень по справі не надходило. Відповідач відзиву до справи не надавав.

Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що до позовної заяви позивачем додано оригінал Договору позики, забезпеченої заставою. Згідно предмету даного договору викладеного у п. 1.1 позикодавець в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надає позичальнику безвідсоткову позику у сумі 28 052 грн. 06 коп. (двадцять вісім тисяч п`ятдесят дві гривні 06 коп.), а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк. У п. 2.4 Договору зазначено, що Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику через один рік і шість місяців, у строк не пізніше 14 травня 2018 р.

Згідно п. 2.6. Місцем виконання умов Договору, а саме місцем повернення позики є місце Фактичного перебування Позикодавця на момент укладення даного Договору: Приморський район міста Одеса.

Розділом 3 Договору визначено забезпечення виконання зобов`язання та передбачено, що у випадку несплати Позичальником основної суми позики. Позичальник з метою забезпечення повного виконання зобов`язання передає в заставу кошти, які входять до складу спадщини, яка залишилась після померлого ОСОБА_3 . 1939 р.н., складаються з недоодержаних страхових виплат померлого у розмірі 28 052,06 грн. (двадцять вісім тисяч п`ятдесят дві гривні шість копійок), іменовані надалі «Майно» ( п.3.1)

Заставлене Майно, що служить забезпеченням належного виконання Позичальником зобов`язання, залишається у Позикодавця (п. 3.2).

Відповідно до п. 4.1 Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх обов`язків по поверненню суми позики за Договором. Позикодавець задовольняє свої вимоги в повному обсязі за рахунок Майна, що служить забезпеченням зобов`язань позичальника, шляхом отримання його в натурі ( п. 4.2)

Також до позовної заяви у якості доказу додано оригінал розписки. В якій зазначено, що заставним майном є - рухоме майно, що належить ОСОБА_2 за законом: Свідоцтво про право спадщини за законом №7-1018. Даною розпискою ОСОБА_2 засвідчує, що ця власність не є спірною, скасованою, обтяженою, ніким не оскаржена та належить їй одноособово.

У свідоцтві про право на спадщину за законом, копія якого долучена до позовної заяви вказано, що спадщина на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої доплати по перерахунку щомісячних страхових виплат за липень-грудень 2014 року на загальну суму 1801,92 грн. (одна тисяча вісімсот одна гривня 92 копійки; щомісячних страхових виплат за червень 2014 року - травень 2016 року з 01 березня 2014 року на суму 54302,21 грн. (п`ятдесят чотири тисячі триста дві гривні 21 копійка), що знаходяться в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, що належала померлому на підставі довідки, виданої Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюванні України у Луганській області 11 серпня 2016 року за вихідним №02/1918.

Вартість 1/2 (однієї другої) частки спадкового майна - 28052,06 грн. (двадцять вісім тисяч п`ятдесят дві гривні 06 копійок).

Відповідно ст. 13 Закону України «Про Заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

Згідно ст. 17 Закону заставодавець зберігає право розпорядження заставленим

майном, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Статтею 20 Закону встановлене, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання

зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за

рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно ст. 49 Закону заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов`язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов`язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав. Строкове право вимоги, яке належить заставодавцю - кредитору може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії.

У договорі застави прав, які не мають грошової оцінки, вартість предмета застави визначається угодою сторін.

Відповідно ст. 23 Закону при заставі майнових прав реалізація предмета застави

провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права, або в інший спосіб, незаборонений законом, у тому числі шляхом продажу права вимоги третій особі. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку

переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Між тим ЦК України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Умови укладеного між сторонами договору є обов`язковими для його сторін та їх правонаступників.

Договір позики, має пункти що регулюють відносини між сторонами щодо забезпечення грошового зобов`язання заставою. Суд встановлює, що п. 3.1 Договору не відповідає фактичним правам позичальника на предмет застави вище зазначеним положенням Закону України «Про заставу»

Так у п. 3.1. зазначене, що позичальник передає у заставу кошти, які входять до складу спадщини, однак згідно змісту Свідоцтва на право на спадщину, виданого відповідачу, вбачається, що спадщина складається з недоплаченої померлому суми коштів, що знаходяться в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Виходячи з наведеного суд визнає, що в склад спадщини, яку отримав відповідач як позичальник по Договору Позики та як заставодавець входять не кошти як майно, а майнове право на їх отримання у Фонду соціального страхування.

Доказів того, що на час укладення Договору позики та на час розгляду даної справи, відповідач реалізував своє майнове право згідно Свідоцтва на право на спадщину та отримав у Фонді соціального страхування вказану суму 28052,06 грн. позивачем не надано. Фонд соціального страхування не визначений як боржник відповідача в Договорі позики, та по справі не надано доказів, що відповідач виконав зобов`язання ( ст. 49 Закону) по повідомленню Фонду як боржника про здійснену заставу прав.

Також суд, вказує, що позовна вимога без визначення шляху звернення стягнення на предмет застави не відповідає як п. 4.2 Договору, так и положенням ст. 23 Закону України «Про заставу».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та не відповідають наявним у позивача правам згідно Договору позики та положень норм Закону України «Про заставу», а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, забезпеченої заставою відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст складений 17 січня 2020 року.

Суддя А.В. Науменко

10.01.20