Постанова

Іменем України

15 січня 2020 року

м. Київ

справа № 520/4403/14-ц

провадження № 61-19860св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач -публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

заявник - публічне акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2016 року у складі судді Калашнікової О. І. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Сидоренко І. П., Станкевича В. А., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК» (далі - ПАТ «ТЕРРА БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2014 року задоволено позов ПАТ «ТЕРРА БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №Д-20/36 від 19 липня 2013 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ ««ТЕРРА БАНК» 24 191,15 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 26 серпня 2014 року і видано виконавчий лист позивачу ПАТ «ТЕРРА БАНК».

У вересні 2016 року ПАТ «КРИСТАЛБАНК» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження про стягнення боргу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява мотивована тим, що постановою правління НБУ від 21 серпня 2014 року № 518 ПАТ «ТЕРРА БАНК» було віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 72 від 21 серпня 2014 року була розпочата процедура виведення ПАТ «ТЕРРА БАНК» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 22 серпня 2014 року. Відповідно до положень частини першої статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів було створено Публічне акціонерне товариство «Перехідний Банк «КРИСТАЛБАНК».

22 грудня 2014 року ПАТ «ТЕРРА БАНК» і ПАТ «Перехідний Банк «КРИСТАЛБАНК» склали акт приймання-передавання активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК».

Тому заявник вважає, що ПАТ «Перехідний Банк «КРИСТАЛБАНК» у порядку правонаступництва набув усіх прав за переданими йому активами, а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів за переданими зобов`язаннями.

Серед переданих активів, до ПАТ «Перехідний Банк «КРИСТАЛБАНК» перейшов актив з кредитного договору №Д-20/36 від 19 липня 2013 року. До статуту ПАТ «Перехідний Банк «КРИСТАЛБАНК» 14 квітня 2015 року були внесені зміни, відповідно до яких назва Банку є ПАТ «КРИСТАЛБАНК».

22 серпня 2016 року ПАТ «ТЕРРА БАНК» передав ПАТ «КРИСТАЛБАНК» виконавчий лист №520/4403/14-ц, виданий Київським районним судом м. Одеси.

Заявник послався на положення статей 37, 371 ЦПК України і просив замінити стягувача у виконавчому листі № 520/4403/14-ц з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на ПАТ «КРИСТАЛБАНК» та поновити ПАТ «КРИСТАЛБАНК» строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 520/4403/14-ц.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року, відмовлено у задоволені заяви ПАТ «КРИСТАЛБАНК» про заміну сторони виконавчого провадження.

Судові рішення мотивовані тим, що судовий розгляд цивільної справи за позовом ПАТ «ТЕРРА БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту було закінчено 15 серпня 2014 року. Виконавчі документи на примусове виконання судового рішення отримав ПАТ «ТЕРРА БАНК», пред`явив виконавчий лист до ДВС для примусового виконання, отримавши постанову виконавчої служби про повернення виконавчого листа без виконання, передав цей лист правонаступнику ПАТ «КРИСТАЛБАНК». Таким чином, стадія виконавчого провадження відсутня. Питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд розглядає за заявою стягувача відповідно до вимог статті 371 ЦПК України. Заявник ПАТ «КРИСТАЛБАНК» не є стягувачем за виконавчим листом №520/4403/14-ц, виданим Київським районним судом м. Одеси 25 січня 2015 року .

Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі

У травні 2017 року представник ПАТ «КРИСТАЛБАНК» - Гапанович С. В. подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою заяву ПАТ «КРИСТАЛБАНК» задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на даний час кредитором за кредитним договором є ПАТ «КРИСТАЛБАНК». У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні право вимоги за даним виконавчим документом належить ПАТ «КРИСТАЛБАНК» й саме ПАТ «Кристалбанк» має звертатися до ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження. Але без відповідної ухвали суду про заміну стягувача з такою заявою ПАТ «КРИСТАЛБАНК» до ВДВС звернутися не може. Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України. Законодавством передбачена можливість заміни у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження для забезпечення можливості виконання рішення суду. Вказане підтверджується судовою практикою, а саме ухвалою ВССУ від 08 червня 2016 року у справі № 336/3621/13-ц, ухвалою ВССУ від 02 березня 2016 року у справі № 6-37227ск15, ухвалою ВССУ від 27 квітня 2016 року у справі № 639/2097/15-ц.

Позиція інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу не надано.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 травня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

У липні 2017 року матеріали цивільної справи № 520/4403/14-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 520/4403/14-ц надійшли до Верховного Суду.

10 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року касаційне провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» у справі № 520/4403/14-ц в частині оскарження ухвали Київського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа закрито.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2014 року було задоволено позов ПАТ ««ТЕРРА БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №Д-20/36 від 19 липня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ТЕРРА БАНК» 24191,15 грн.

Вказане рішення суду набрало чинності 26 серпня 2014 року, на примусове виконання рішення Київським районним судом м. Одесі був виданий виконавчий лист позивачу - ПАТ «ТЕРРА БАНК».

Позивач своєчасно отримав виконавчі документи на примусове виконання судового рішення та пред`явив виконавчий лист до державної виконавчої служби для примусового виконання.

В подальшому ПАТ «ТЕРРА БАНК»постановою виконавчої служби було повернуто виконавчий лист без виконання, лист до виконання більше не подавався.

Постановою правління НБУ від 21 серпня 2014 року № 518 ПАТ «ТЕРРА БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

22 грудня 2014 року ПАТ «ТЕРРА БАНК» і ПАТ «Перехідний Банк «КРИСТАЛБАНК» склали акт приймання-передавання активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК», серед яких перейшов актив з кредитного договору №Д-20/36 від 19 липня 2013 року.

17 серпня 2016 року ПАТ «ТЕРРА БАНК» передав ПАТ «КРИСТАЛБАНК» виконавчий лист №520/4403/14-ц, виданий Київським районним судом м. Одеси.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відмовляючи у задоволені заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні суди виходили з того, що виконавчий лист було повернуто без виконання, тому стадія виконавчого провадження відсутня.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду однієї із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачавати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати. Ратифікуючи Конвенцію. Отже для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 1835/91, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися , зокрема, внаслідок договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина тертя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України; (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за заявою заінтересованої сторони. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, «що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суди не звернули уваги на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій зробили помилковий висновок про відсутність правових підстав для заміни сторони.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, судами допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушено норми процесуального права, оскаржені судові рішення в частині заявлених вимог про заміну сторони виконавчого провадження підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року в частині заявлених вимог публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» про заміну сторони виконавчого провадження скасувати.

Заяву публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК» його правонаступником - публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК».

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков