Справа № 368/1242/20
Рішення 2/368/611/20

Іменем України

"11" грудня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Губенко А.П.

з участю представника позивача адвоката Клапчука Ф.П.

розглянувши під час підготовчого судового засідання в залі суду м. Кагарлик Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай), -

встановив:

представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) КСГП «Україна» № 249 площею 2,79 га, що розташована на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області, обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 належала земельна частка (пай) за № НОМЕР_1 площею 2,79 га, що розташована на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За життя ОСОБА_2 заповіт на своє майно, яке залишилось після нього, в тому числі і на земельну частку (пай), не складав.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_2 із спадкоємців першої черги залишилась його дочка ОСОБА_1 . Інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_2 не залишилось.

Оскільки після ОСОБА_2 інших спадкоємців першої черги не залишилось, вона може успадкувати всю спадщину свого батька, в тому числі і вищезазначену земельну частку (пай).

Вона у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 та спадкова справа не заводилась.

Після звернення до нотаріальної контори для заведення спадкової справи, нотаріус пояснив їй, що нею пропущений строк на прийняття спадщини ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що нею було пропущено визначений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , нотаріус відмовив їй у прийнятті заяви та порекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 02.07.2020 р. їй було визнано причини пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , поважними та встановлено їй додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Вона у встановлений рішенням суду тримісячний строк звернулась до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко О.П. із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа.

Після заведення спадкової справи вона звернулась до приватного нотаріуса для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай). Для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус попросила надати оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай).

Разом з тим, у неї відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки він був втрачений. У зв`язку з чим приватний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину та вона не змогла у встановленому порядку через нотаріальну контору оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), що залишилась після ОСОБА_2 .

Тому питання визнання права спадкоємців на земельну частку (пай) необхідно вирішувати в судовому порядку згідно Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 і має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Представник відповідача в особі Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області на підготовче засідання не з`явився, подавши до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутність представника сільської ради. Позовні вимоги позивача визнають та проти них не заперечують.

Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 належала земельна частка (пай) за № НОМЕР_1 площею 2,79 га, що розташована на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За життя ОСОБА_2 заповіт на своє майно, яке залишилось після нього, в тому числі і на земельну частку (пай), не складав.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_2 із спадкоємців першої черги залишилась дочка ОСОБА_2 . ОСОБА_1 . Інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_2 не залишилось.

Оскільки після ОСОБА_2 інших спадкоємців першої черги не залишилось, позивач успадковує всю спадщину свого батька, в тому числі і вищезазначену земельну частку (пай).

Позивач у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 та спадкова справа не заводилась.

Після звернення до нотаріальної контори для заведення спадкової справи, нотаріус пояснив позивачу, що нею пропущений строк на прийняття спадщини ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що позивачем було пропущено визначений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , нотаріус відмовив позивачу у прийнятті заяви та порекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 02.07.2020 р. позивачу було визнано причини пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , поважними та встановлено їй додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Позивач у встановлений рішенням суду тримісячний строк звернулась до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко О.П. із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа.

Після заведення спадкової справи вона звернулась до приватного нотаріуса для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай). Для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус попросила надати оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай).

Разом з тим, у позивача відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки він був втрачений. У зв`язку з чим приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та вона не змогла у встановленому порядку через нотаріальну контору оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), що залишилась після ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 і має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи, що у даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про земельні відносини», ЗК України, ЦК України, ст. ст. 7,8, 19, 81,83, 258, 263-273 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) КСГП «Україна» №249 площею 2,79 га, що розташована на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київської апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.12.2020 р.

Суддя І.І. Шевченко