РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Даніловської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення у справі №130/1284/17, а саме: стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача, але не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даної позовної заяви до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Раніше виданий виконавчий лист по справі №130/1284/17 відізвати.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що від їхнього з відповідачем шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає з нею у с. ОСОБА_4 ОСОБА_5 . Дитина перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач проживає окремо, шлюб між ними розірвано. В 2017 році вона уклала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 07.07.2017 у справі №130/1284/17 з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1000 грн. щомісячно, до повноліття дитини.

Відповідач хоча і сплачує аліменти у призначеному судом розмірі, однак іншим чином про сина не піклується, з моменту розірвання їхніх стосунків у його утриманні і вихованні участі не приймає.

Відповідач працездатний, за її даним працює водієм далекобійником, отримує досить високу заробітну плату, а тому зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину, з якою спільно не проживає, відповідно до вимог чинного законодавства про захист прав дітей.

Вона не працює в зв`язку з доглядом за малолітньою дитиною, отримує державну допомогу в розмірі 860 грн., коштів на утримання сина ОСОБА_7 не вистачає.

На її пропозицію домовитись про добровільні додаткові виплати на покращення матеріального стану дитини відповідач не реагує. У відповідача інших утриманців не немає. Стан його здоров`я нормальний.

Сума в 1000 грн. є нижчою від мінімально гарантованої державою. Цих коштів не вистачає, оскільки постійно зростають споживчі ціни в державі, купівельна спроможність гривні знижується, що істотно впливає на зміну (погіршення) її та дитини матеріального становища.

Ухвалою від 02.12.2019 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з поштових повідомлень, які повернулися на адресу суду, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримав копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовити повністю. У відзиві зазначив, що позивачем жодних доказів погіршення свого матеріального становища або покращення його майнового стану, зокрема його працевлаштування чи отримання ним іншого доходу не надано. Обставини, з урахуванням яких було визначено розмір аліментів, не змінились. Позивачем не надано доказів наявності у нього регулярного доходу. На його утриманні перебуває непрацездатна матір ОСОБА_8 , 1949 року народження, якій встановлена безстроково перша група інвалідності загального захворювання з ураженням опорно рухового апарату і вона потребує догляду. Він проживає біля матері і здійснює за нею догляд, купляє їй ліки, продукти харчування, оплачує житлово комунальні послуги. Мати постійно хворіє і знаходиться під постійним наглядом лікувальної установи. У зв`язку з тим, що він доглядає за матір`ю, він позбавлений можливості працевлаштуватися на постійну роботу і мати регулярні доходи. Твердження позивача про те, що він працює водієм далекобійником та отримує високу заробітну плату є безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях позивача та не підтверджується належними доказами. Не відмовляється надавати синові матеріальну допомогу та брати участь у його вихованні.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.07.2017 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з 08.06.2017 до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 19.12.2017 зареєстрували шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила на ОСОБА_6 (а.с.7).

З довідки № 2080 від 11.11.2019 виданої виконком Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входять: син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .(а.с.5).

Відповідно до довідки від 19.12.2019 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований і мешкає по АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_14 , яка є інвалідом І групи.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_3 відповідач ОСОБА_2 не працює.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданою Жмеринським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1000 грн., але не менше гарантованого мінімального розміру для дитини відповідного віку, а саме: в січні червні 2019 по 1013 грн., в липні листопаді 2019 року по 1059 грн., в грудні 2019 1109 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №372/2393/17.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Матеріалами справи повністю спростовуються доводи позивачки про регулярний характер заробітку відповідача та відсутність у нього інших утриманців. Водночас позивачка всупереч вимог статей 12, 81 ЦК України не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України (зміна майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини), які могли б стати підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі й шляхом зміни способу їх стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя