У х в а л а

30 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 521/14818/19

провадження № 61-13184ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року про повернення позову та постанову Одеського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, та з урахуванням уточнень просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вступ до участі у цій справі в якості третьої особи.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» (далі - КП «Міське агентство з приватизації житла») про визнання права власності, в якому просив, а саме: залучити його до участі у цій справі, в якості третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору; відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, оскільки він з родиною з 1977 року проживає в указаній квартирі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, у прийнятті позову ОСОБА_1 відмовлено та позов повернуто заявнику. Роз`яснено ОСОБА_1 право пред`явлення такого позову на загальних підставах.

У вересні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла скарга ОСОБА_1 про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року у справі № 521/14818/19 та ухвали Одеського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 755/5346/15-ц.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На виконання вимог, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 направив до суду запитувані матеріали для усунення недоліків указаної касаційної скарги.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій було допущено порушення норм процесуального права, які передбачені статтею 411 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним й обґрунтованим.

Згідно з вимогами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Предметом оскарження у цій справі є судові рішення судів першої та апеляційної інстанції про відмову у прийнятті позову та його повернення заявнику.

Відповідно до частин першої, другої статті 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частин 1-3 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до частини 3 статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Статтею 195 ЦПК України передбачено, що положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вступ до участі у справі в якості третьої особи.

10 грудня 2019 року в підготовчому судовому засіданні ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати, з метою вирішення заяви ОСОБА_1 витребувана справа № 521/19498/16 за позовом ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру.

14 січня 2020 року ОСОБА_4 , що діяв в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні співвідповідачів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 521/19498/16 за позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 було поновлено та продовжений підготовчий розгляд справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також у задоволені заяви ОСОБА_4 , в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні співвідповідачів відмовлено.

17 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності, в якій просив залучити його до участі у справі, в якості третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору, відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, посилаючись на те, що він з родиною з 1977 року проживає у вказаній квартирі.

Отже, Верховний Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи ОСОБА_1 у прийнятті позову, прийшли до обґрунтованого висновку, що позови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не взаємопов`язані та їх спільний розгляд є недоцільним. Крім того, подання ОСОБА_1 позову про визнання права власності та вступ, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим повернув позовну заяву заявнику.

З системного тлумачення вищевказаних статей випливає, що позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі приймається судом до спільного розгляду з первісним позовом, у разі, якщо суд прийде до висновку, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним.

Об`єднання (роз`єднання) позовів та подання зустрічного позову мають різну правову природу.

Частина перша статті 188 ЦПК України визначає, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Поняття зустрічного позову визначено частиною другою статті 193 ЦПК України, за змістом якої зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов не є похідною вимогою від первинного позову, а є вимогою, яка повістю (або частково) виключить задоволення первинного позову.

Правова природа зустрічного позову у тому, що він робить неможливим розгляд первісного позову без зустрічного, оскільки направлений на зарахування вимог або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю чи частково задоволення первісного позову, або коли виникають з одних правовідносин.

Вказані вище норми свідчать про те, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що предмет первісного та позову третьої особи не є взаємопов`язаними.

Крім того, ухвалені судові рішення у цій справі не є перешкодою для звернення заявника до суду з окремими позовними вимогами.

Відтак, висновки суду першої інстанції, з якими не погодився й суд апеляційної інстанції про те, що у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 про визнання права власності та вступ, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору слід відмовити та повернути її заявнику є вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність судових рішення не впливають.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, є необґрунтованою.

Правильне застосовування норм ЦПК України є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року про повернення позову та постанову Одеського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара