ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11538/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/64/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Губар В.С., Скрипки А.А.,

з участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

скаржник: ОСОБА_1 ;

державний реєстратор: Ананко Костянтин Вікторович ;

заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_1 ;

оскаржується ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного реєстратора Ананка Костянтина Вікторовича,

прізвище судді: Коверзнев В. О.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів, дата складення повного тексту ухвали: 15 жовтня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного реєстратора Ананка Костянтина Вікторовича, посилаючись на те, що останнім було неправомірно здійснено реєстраційну дію, внаслідок якої майно, передане ним в іпотеку ПАТ Укрсоцбанк, перейшло у власність банка всупереч закону.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2019 року у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного реєстратора було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просив її скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду у відповідності до ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому висновок суду першої інстанції про відсутність у ЦПК України процедури відповідного оскарження суперечить приписам закону.

Посилання суду першої інстанції у мотивувальній частині на положення 447 ЦПК України, якою врегульовані питання про право учасників виконавчого провадження на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця апелянт вважав невірним, оскільки наведена норма процесуального права не поширюється на спірні правовідносини.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правові відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Приписами ч.1 ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (ч.1 ст.37 цього Закону).

Водночас, безпосередньо процедури оскарження рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора до суду закон не містить.

Положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України законодавець визначив юрисдикцію загальних судів за предметним складом спірних правовідносин, зокрема, вказаною нормою передбачено, що вимоги стосовно реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, можуть бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства за умови, якщо такі вимоги є похідними від основної вимоги щодо спору стосовно такого майна або майнових прав.

Отже, при відсутності спору щодо майна або майнових прав самостійна вимога стосовно реєстраційних дій не може бути розглянута судом у порядку цивільного судочинства.

Спір про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою. При цьому належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до змісту скарги ОСОБА_1 , її предметом є законність рішення та реєстраційної дії - державної реєстрації права власності на майно за іншою особою, без зазначення про наявність спору між скаржником та іншою особою стосовно такого майна.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що скарга фізичної особи, право власності якої на нерухоме майно перейшло до іншої особи внаслідок реєстраційної дії, вчиненої державним реєстратором, на рішення та зазначену дію державного реєстратора сама по собі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, адже законодавством встановлено інший порядок захисту порушеного права.

Зокрема, зазначені ОСОБА_1 вимоги можуть бути заявлені у позові про відновлення цивільних прав на майно, яке після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перейшло до третьої особи.

За встановлених обставин, висновок суду першої інстанції про те, що підстави для відкриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного реєстратора Ананка К.В. відсутні, відповідає обставинам справи та приписам процесуального права.

Враховуючи викладене, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: