Справа № 574/1382/19
Провадження №2/574/62/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі, на частку в спільному сумісному майні, а саме трикімнатної житлової квартири розташованої по АДРЕСА_1 . Він та його мати (дружина спадкодавця) ОСОБА_3 є іншими співвласниками в даному спільному сумісному майні, які прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, будучи спадкоємцями першої черги за законом. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 , у зв`язку з чим також відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на частку в спільному сумісному майні, а саме вище згаданої трикімнатної квартири. Він прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, будучи спадкоємцем першої черги за законом. Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру, оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 18.07.2006 року Буринською міською радою не визначено розмір часток співвласників у даній квартирі. Просив визначити, що його частка та частки покійних батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на вище згадану трикімнатну квартиру складають по 1/3 за кожним.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, надіславши до суду письмову заяву.

Представник відповідача Буринської міської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , який проживав в м.Буринь, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього (а.с.6).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з частки в спільному сумісному майні, а саме трикімнатної житлової квартири розташованої по АДРЕСА_1 , яку прийняли ОСОБА_1 (позивач по справі) та його мати (дружина спадкодавця) ОСОБА_3 , будучи іншими співвласниками в даному спільному сумісному майні, відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцями першої черги за законом, не відмовились від її прийняття у строки передбачені законом, що підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорта на квартиру, довідкою ТОВ «Буринське БТІ», рішенням Буринської міської ради «Про перейменування АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1», довідкою Буринської міської ради, копією свідоцтва про одруження, копією повторного свідоцтва про народження позивача, копіями свідоцтв про зміну імені позивача, копією паспорта позивача (а.с.8-15,17,19-22,24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка проживала в м.Буринь, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останньої (а.с.7).

Після її смерті також відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з частки в спільному сумісному майні, а саме трикімнатної житлової квартири розташованої по АДРЕСА_1 , яку прийняв ОСОБА_1 (позивач по справі), відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцем першої черги за законом, не відмовився від її прийняття у строки передбачені законом, що підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло та довідкою Буринської міської ради (а.с.8,18).

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак нотаріус роз`яснив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру, оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 18.07.2006 року Буринською міською радою не визначено розмір часток співвласників у даній квартирі (а.с.16).

Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Як вбачається з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з правозастосовними орієнтирами викладеними:

- у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

- у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

При ухваленні рішення суд бере також до уваги правову позицію висловлену в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа може звернутися за захистом свого майнового права чи інтересу.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2-7, 10-13, 23, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.16, 355, 356, 357, 368, 372, 1226, 1268 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності задовольнити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , 1954 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Буринь, Сумської області у праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру, житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 43,5 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 18 липня 2006 року Буринською міською радою, становить 1/3.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , 1949 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Буринь, Сумської області у праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру, житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 43,5 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 18 липня 2006 року Буринською міською радою, становить 1/3.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), у праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру, житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 43,5 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 18 липня 2006 року Буринською міською радою, становить 1/3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: