Справа № 523/9819/20
Провадження №2/523/3347/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одесі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі за текстом ГУ ПФУ в Одеській області) звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачену суму пенсійних виплат в розмірі 1666,38грн.

Позовні вимогами мотивовані тим, що ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було призначено пенсію по інвалідності. Згодом, на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017р. позивачем було винесено рішення від 28.11.2017р. та встановлено здійснити призначення з 08.08.2017р. та виплачувати пенсію державного службовця відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу». Розмір пенсії склав 8182,92грн. В зв`язку з допущеною розрахунковою помилкою та після доопрацювання пенсійної справи, відповідачу був встановлений розмір пенсії 7877,01грн. Після з`ясування фактів помилки, позивачем було прийнято рішення про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру від 25.01.2018р. №37, згідно із яким остаточно було визначено, що переплата пенсії склала 1666,38грн., та яка станом на 23.06.2020р. відповідачем добровільно не повернута. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовні вимоги, в яких позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та зазначив, що під час проведення перерахунків призначеної йому пенсії він не допускав будь-яких зловживань, його поведінка була добросовісна. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді від 15.07.2020р. провадження у справі було відкрито з призначенням справи до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В зв`язку з неповідомленням сторін по справі про час та місце розгляду справи, в зв`язку з відсутністю фінансування на відправку судової кореспонденції, розгляд справи неодноразово відкладався.

ІІІ. Позиції сторін.

ГУ ПФУ в Одеській області не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляду справи за відсутності представника ГУ ПФУ в Одеській області.

Відповідач ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними у справі документами.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було призначено пенсію по інвалідності.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №114 від 09.08.2017р. ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені його заяви від 07.08.2017р. про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

На підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017р., рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 28.11.2017р. ОСОБА_1 було призначено з 08.08.2017р. пенсію державного службовця, з визначенням пенсії в розмірі 8182,92грн.

За твердженнями позивача, під час призначення ОСОБА_1 пенсії була допущена розрахункова помилка, яка полягає в тому, що до трудового стажу безпідставно зараховано квітень-травень 2013р. та липень 2017р. В той же час, до електронної пенсійної справи в розрахунку стажу та заробітку не внесений період з 01.09.2011р. по 30.06.2017р. До стажу державної служби також помилково зараховані періоди з 10.04.1998р. по 25.07.2017р.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №37 від 25.01.2018р. було встановлено надміру виплачених сум пенсій ОСОБА_1 на загальну суму 1766,38грн., яка згодом, після проведення перерахунку пенсії відповідачу склала 1666,38грн.

На теперішній відповідач надміру виплачену суму пенсії не повернув.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Так, згідно з ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Частиною 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов:

1) має місце набуття або збереження майна;

2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи;

3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила:

-по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату;

-по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності рахункової помилки (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилка, пов`язана з неналежним виконанням обов`язків службовою особою відповідальною за обчислення та нарахування пенсії. За твердженнями позивача, наявними у позовній заяві, наявна помилка була пов`язана з помилковим включенням до розрахунку певних періодів трудового стажу відповідача, що вказує на неналежне виконання працівниками позивача своїх обов`язків.

Окрім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року по справі №404/4822/15-ц (провадження №14-55цс19) зазначено, що повернення надмірно сплачених сум пенсій можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, зокрема, у випадку надання ним недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача.

При цьому, надмірно виплачені суми пенсії мають стягуватися саме з їх набувача за наявності недобросовісності з його боку щодо набуття цих сум.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Одеській області до суду не надано доказів подання до органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення чи перерахунку пенсії відповідачу, а також допущення ОСОБА_1 будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати та недобросовісного набуття останнім отриманих коштів у сумі 1666,38грн., а тому підстави для повернення надміру виплачених сум пенсій відсутні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги ГУ ПФУ в Одеській області не підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі розподілення судових витрат судом не розглядається.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 09 грудня 2020р.

Суддя