КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Масловська К.І.,

за участю:

представника позивача Білоуса Ф.Й.,

відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА», треті особи: прокуратура м. Києва, ОСОБА_2 , Моторно (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА», згідно з яким просив: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, у розмірі 53 336 грн. 49 коп., витрати на проведення оцінки матеріального збитку у розмірі 2 500 грн. 00 коп., а всього 53 873 грн. 49 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 21.08.2015 року на вулиці Набережне шосе (між мостами Метро та Пішохідний) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу самоскида МАЗ 5551, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з прибиральним причіпним механізмом SHMIDT SENIOR, номерний знак НОМЕР_2 , які знаходяться на балансовому утриманні позивача, та яким керував водій ОСОБА_2 , та автомобілем марки NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 та яким керував ОСОБА_3 , внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби позивача.

При цьому, відповідно до Звітів № 51114/4 та № 5115/4 від 01.06.2016 року вартість матеріального збитку, завданого підприємству внаслідок пошкодження притирального причіпного механізму SHMIDT SENIOR, складає 51 115 грн. 29 коп., а внаслідок пошкодження вантажного самоскиду МАЗ 5551 - 2 221 грн. 20 коп.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_3 на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Нова», вважає, що відповідачі зобов`язані солідарно відшкодувати завдані йому матеріальні збитки у розмірі 53 837 грн. 49 коп. з підстав, передбачених ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1192, 1194, 1231 ЦК України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 192-194).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

При цьому в обгрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки ані обставинам належності автомобіля марки NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_3 , на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ані обставинам правомірності дій водія - працівника позивача під час дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 197-200).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 208, 209).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.12.2019 справу призначено до розгляду (а.с. 211, 212).

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала з підстав її необгрунтованості та безпідставності.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи тривалий розгляд даної справи, а також положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21.08.2015 року на вулиці Набережне шосе (між мостами Метро та Пішохідний) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу самоскида МАЗ 5551, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з прибиральним причіпним механізмом SHMIDT SENIOR, номерний знак НОМЕР_2 , які знаходяться на балансовому утриманні позивача, та яким керував водій ОСОБА_2 , та автомобілем марки NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 та яким керував ОСОБА_3 .

При цьому, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортні засоби, у тому числі і позивача, а водій автомобіля марки NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_3 , загинув.

Відповідно до Звітів № 51114/4 та № 5115/4 від 01.06.2016 року вартість матеріального збитку, завданого підприємству внаслідок пошкодження притирального причіпного механізму SHMIDT SENIOR, складає 51 115 грн. 29 коп., а внаслідок пошкодження вантажного самоскиду МАЗ 5551 - 2 221 грн. 20 коп.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вартість проведення зазначених експертних досліджень складає 2 500 грн. 00 коп., оплата яких підтверджується платіжним дорученням № 894 (згідно рахунку № 5472/4 від 13.07.2016 року) та актом № 5472/4 здачі-прийняття виконаних робіт від 13.07.2016 року.

Звертаючись до суду з позовом та посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_3 на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Нова», позивач вказував, що саме власник автомобіля марки Nissan, а також страхова компанія, де була застрахована цивільно-відповідальність останнього, зобов`язані солідарно відшкодувати завдані йому матеріальні збитки у розмірі 53 837 грн. 49 коп. з підстав, передбачених ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1192, 1194, 1231 ЦК України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної та юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 своєї постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Отже, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що потерпілий у дорожньо-транспортній пригоді не має правових підстав для стягнення матеріальної шкоди з власника транспортного засобу, який не має відношення до дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, як вбачається, даний позов пред`явлено позивачем, у тому числі, й до власника, який, враховуючи вищевказане та суть правовідносин, не порушував прав і законних інтересів позивача, у зв'язку з чим є неналежним відповідачем у даній справі.

Крім того, враховуючи відсутність будь-яких доказів як того, що відповідач ОСОБА_1 успадкувала майно після померлого ОСОБА_3 , так і щодо винуватості померлого ОСОБА_3 у вчиненні вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди, посилання апелянта на положення ст. 1231 ЦК України та ст. 1194 ЦК України, як на підставу для задоволення позовних вимог, колегія суддів відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Наявність кримінального провадження № 0000721 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за відсутністю судового рішення про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та/або відповідних висновків експертиз щодо встановлення причин спричинення дорожньо-транспортної пригоди, не спростовують правильність вищенаведених висновків суду першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 5 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, встановивши вищенаведені обставини, а також розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору, підстав для його задоволення та суб`єктного складу, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА», треті особи: прокуратура м. Києва, ОСОБА_2 , Моторно (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 17 січня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська