____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 653/3021/19

номер провадження 22ц/819/300/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 653/3021/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року про забезпечення позову постановлену у складі судді Берлімової Ю.Г. у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно - оздоровчий центр «Заряд`є», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно - оздоровчий центр «Зарядьє», Щасливцівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на спортивно-оздоровчий комплекс «Заряд`є» загальною площею 4679,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 221 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Заява мотивована тим, що позивач звернулася до Генічеського районного суду з позовом про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності та визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя. Предметом спору по даній справі є визначення прав на спільне майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - спортивно - оздоровчий комплекс «Заряд`є» загальною площею 4679,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що є підстави вважати, що даний об`єкт нерухомості, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Зазначає, що на час подачі заяви про забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий центр Зарядьє» вже здійснено відчуження цього майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року заяву задоволено частково. Забезпечено позов та накладено арешт на спортивно - оздоровчий комплекс «Заряд`є» загальною площею 4679,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер вказаного об`єкта нерухомого майна 221. В іншій частині відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами існує спір щодо права власності на спортивно-оздоровчий комплекс «Заряд`є загальною площею 4679,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , та що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що спірне нерухоме майно було вже двічі відчужено іншим особам: 25 березня 2019 року ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд`є» - ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Зарядьє»; 12 червня 2019 року ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Зарядьє» - ОСОБА_1, що дає підстави для висновку про можливість подальшого відчуження нерухомого майна іншим особам, а також вчинення інших правочинів.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року в частині вжиття заходів забезпечення позову оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі стверджує, що він є власником спірного нерухомого майна, відповідно до договору купівлі - продажу від 21.06.2019 року. Продавцем вказаного майна була українська компанія ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Зарядьє», ідентифікаційний номер юридичної особи 42880879, майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

29 жовтня 2019 року йому стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належне йому майно арештовано на підставі ухвали суду, яка оскаржується. Зазначає, що він не є стороною у справі, а належне йому майно не має відношення до спірних правовідносин. З наведених підстав просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , адвоката Окорського В.В., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представника позивача, адвоката Токарєвої І.В., яка заперечила проти задоволення скарги, дослідивши виділені матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із виділених матеріалів справи № 653/3021/19 вбачається, що позивач, ОСОБА_2 , 27 серпня 2019 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд`є», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно - оздоровчий центр «Зарядьє», Щасливцівської сільської ради, ОСОБА_3 , в якому просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності ТОВ «Спортивно - оздоровчий центр «Заряд`є» на цілісний майновий комплекс спортивно - оздоровчий заклад «Заряд`є», розташований в селі АДРЕСА_1 , що складається з 14 будівель, видане на підставі рішення Щасливцівської сільської ради від 19.12.2001 року №203; визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначений об`єкт нерухомого майна.

В цей же день 27 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на спортивно- оздоровчий комплекс «Заряд`є» загальною площею 4679,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 221 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до долученої до заяви про забезпечення позову копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 20.08.2019 року, вбачається, що власником спортивно - оздоровчого комплексу «Заряд`є» загальною площею 4679,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі - продажу, нерухомого майна, серія та номер:1369, виданий 21.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зінкова Ю.Є.(а.с.37)

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Сторонами у цій справі на час постановлення оскаржуваної ухвали є ОСОБА_2 (позивач) та відповідачі -ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд`є», ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Зарядьє», Щасливцевська сільська рада, ОСОБА_3 .

Постановляючи оскаржену ухвалу та накладаючи арешт на спірне нерухоме майно, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та залишив поза увагою, що не може бути накладено арешт на майно не відповідача, а особи, яка не має процесуального статусу по справі, внаслідок чого ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального закону.

Разом з тим обставини, на які посилався ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, а саме щодо відсутності у нього процесуального статусу в цій справі на час апеляційного розгляду справи відпали.

Так, із копії ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 20 листопада 2019 року постановленої у цивільній справі №653/3021/19, долученої до матеріалів справи судом апеляційної інстанції за клопотанням представника позивача, вбачається, що суд залучив до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Спортивно - оздоровчий центр «Заряд`є», ТОВ «Спортивно-оздоровчий центр «Зарядьє», Щасливцівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, в якості співвідповідача громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені фактичні обставини, ураховуючи те, що між сторонами виник спір з приводу правомірності набуття права власності на спортивно - оздоровчий комплекс «Заряд`є» загальною площею 4679,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та зважаючи на те, що наразі зазначений об`єкт нерухомості зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 , який має всі можливості вільно розпорядитися своїм майном на власний розсуд, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що є достатні підстави вважати, що існує реальна загроза відчуження спірного нерухомого майна, що утруднить виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи адвоката Окорського В.В. щодо відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підстав для забезпечення позову, оскільки власник спірного майна, ОСОБА_1 , має можливість в будь-який час розпорядитися своєю власністю на власний розсуд, що призведе до труднощів у виконанні судового рішення.

Посилання представника ОСОБА_1 , адвоката Окорського В.В. на те, що ОСОБА_1 придбав спірне майно з розстрочкою платежу, а тому позбавлений можливості здійснити його відчуження до повної сплати його ціни, не спростовують висновків суду, оскільки як слідує із пояснень ОСОБА_5 , наданих в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не обмежений у праві провести повний розрахунок за придбане майно у будь-який час.

Виходячи з викладених обставин та норм процесуального закону, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

Г.В. Семиженко

Повний текст судового рішення складено 20 січня 2020 року.

Головуючий Л.В. Базіль