Справа № 152/1360/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 січня 2020 року м. Шаргород
Справа №152/1360/19
Провадження №2/152/35/20
Шаргородський районний суд
головуючого судді - Славінської Н.Л.,
секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача
1. Виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 29.10.2000 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис за №49.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.10.2000 року.
Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого виникали сварки та непорозуміння. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, суперечить її інтересам, оскільки шлюб існує формально. На примирення з відповідачем вона не згодна.
Крім того, просить при розірванні шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ».
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, згідно з п.3 прохальної частини позовної заяви та заяви від 07.11.2019 року, просить про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, на примирення з відповідачем не згодна, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.3, 10).
2. Виклад позиції відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом подати відзив на позов та не подав до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_1 , не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 19.11.2019 року, а також повторно не прибув у судове засідання.
ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача
1. Позивач ОСОБА_1 згідно з п.3 прохальної частини позовної заяви та заяви від 07.11.2019 року просить розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.3, 10).
2. Відповідач ОСОБА_2 заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавав.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
1. Відповідно до ухвали судді від 19.11.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.12.2019 року (а.с.14).
2. 06.12.2019 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання відповідача ОСОБА_2 та неповерненням зворотного рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки (а.с.19).
3. Ухвалою суду від 24.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу для розгляду по суті на 10.01.2020 року, визначено дату другого судового засідання для розгляду справи по суті - 22.01.2020 року, вирішено виклик відповідача здійснювати також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.25-26).
4. 10.01.2020 року відкладено судове засідання на 22.01.2020 року через неприбуття відповідача ОСОБА_2 (а.с.34).
5. 22.01.2020 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.41).
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.
6. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8).
Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.9).
Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду (а.с.2-3, 10).
Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стали різні характери та різні погляди сторін на сімейне життя, внаслідок чого виникали конфлікти, непорозуміння, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин.
Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, позивач не бажає миритися з відповідачем.
Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які негативно впливають на позивача та призвели до фактичного припинення шлюбних відносин.
Відтак, судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, перебування позивача в шлюбі з відповідачем та збереження шлюбу, яке суперечить інтересам позивача, порушує її права, тому позов підлягає задоволенню.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
VІ. Висновки суду
Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, яка наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, то у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 247, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст.273, 280-283 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112, 113 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований 29 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом №49 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 - « ОСОБА_1 ».
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України (ст.283 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст.284 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі (ч.1 ст.285 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України: НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України: НОМЕР_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Повне заочне рішення складено 22.01.2020 року.

Суддя: