Справа № 423/2687/19
Провадження №2/423/563/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р. Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:

головуючого судді Архипенко А.В.

при секретарі Іваненко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Попасна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про стягнення недоотриманої суми пенсії, набутої в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про стягнення недоотриманої суми пенсії, набутої в порядку спадкування за законом у розмірі 29987,57 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтував наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 .

08.07.2019р. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким вказано, що спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 82844,26 грн.

08.07.2019р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 - бабусі позивача. Відповідачем було виплачено позивачу суму 52856,69 грн.

На запит позивача від 22.07.2019р відповідач надав відповідь позивачу , в якій зазначив, що згідно ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного Фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно із ч.1 ст.46 Закону № 1985-ІУ.

За викладених обставин, позивач звернувся до суду із дійним позовом і просить суд стягнути з УПФУ в Попаснянському районі Луганської області на свою користь грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом, недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю бабусі ОСОБА_2 у розмірі 29987,57грн.

На поданий позов до суду надійшов відзив УПФУ в Попаснянському районі Луганської області на позовну заяву, який мотивований тим, що Управлінням була виплачена ОСОБА_1 недоотримана пенсія її бабусі за період з 08.07.2016р. по 31.01.2019 р., тому як згідно ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пенсійну справу ОСОБА_2 було витребувано вже після її смерті за заявою про запит пенсійної справи від 03.04.2019 року. На дату смерті ОСОБА_2 недоотримала пенсію за минулі періоди в сумі 82844,26 грн. за період з 01.08.2014 року по 31.01.2019 року.

Враховуючи, що померла ОСОБА_2 не набула статусу внутрішньо переміщеної особи і з заявою про поновлення виплати пенсії не звернулась, тому виплата пенсії їй була припинена.

В поданому відзиві УПФУ в Попаснянському районі Луганської області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача УПФУ в Попаснянському районі Луганської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, підтримав наданий відзив проти позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Предметом даного позову є вирішення питання щодо отримання спадщини, що регулються положеннями Цивільного Кодексу України та положеннями ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1227 ЦК України - суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, зазначеною вище.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Також, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає наступне.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про спадщину - виданого 08.07.2019 р. приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області Золотарьовою М.П., реєстр №501, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина складається з недоотриманої пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2019 року у сумі 82844,26 грн. ( а.с.11)

Відповідно до копії повідомлення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 22 липня 2019 р. №66/0-14, оскільки ОСОБА_1 звернулась до Управління за отриманням неодержаної пенсії її бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 недоодержана пенсія була виплачена за період з 08.07.2016 р. по 31.01.2019 р., тобто за три роки до дня звернення у сумі 52856,69 грн.

Розглядаючи даний позов, суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

А так, суд відкидає відзив відповідача, як такий, що не грунтується на законі та зазначає, що відповідач невірно користується положенням ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на нього у наданому відзиві, оскільки дана стаття закону регулює порядок отримання пенсіїї пенсіонером, а не спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ , нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

При цьому також, суд зазначає, що отримавши свідоцтво про право на спадщину, позивач набув майно в порядку спадкування, у виді грошових коштів, а згідно в межах даного судового розгляду позивач захищає право власності, що передбачено положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України та положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст.10 ЦПК України.

А так, стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності - є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, суд вважає, що поданий позов є обгрунтований доведений позивачем належними доказами, а відзив відповідча не грунтується на законі , тому поданий позов необхідно задовольнити та стягнути з УПФУ в Попаснянському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої пенсії, у сумі 29987,57 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.1216, 1218, 1261, 317, 319 ЦК України, положень Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, положень ЗУ "«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», "Про пенсійне забезпечення", керуючись ст.ст. 4 ,10, 12,76, 81,89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про стягнення недоотриманої суми пенсії, набутої в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області , місцезнаходження: 93302 Луганська область, м. Попасна, вул. Шкільна, буд. 2, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом недоотриманої суми пенсії у зв`язку із смертю бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 29987 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень) 57 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарага може бути подана до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, в порядку ст.273 ЦПК України.

Суддя А.В.Архипенко