У Х В А Л А

"20" січня 2020 р.

м. Київ

справа № 379/1542/19

провадження № 2/755/342/20

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Людмила Леонідівна, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, -

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Людмила Леонідівна, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна.

Разом із позовною заявою до суду представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просять суд: вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення дій щодо відчуження наступного нерухомого майна:

-Житловий будинок, реєстраційний номер - 4, загальна площа 89,5, житлова площа 42 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Земельна ділянка, реєстраційний номер - 44, кадастровий номер: :01:003:0050, площа - 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Однокімнатна АДРЕСА_2 , реєстраційний номер - 00, загальна площа 36,4 кв.м., житлова площа 19,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

-Однокімнатна квартира, реєстраційний номер - 00, загальна площа 31,3 кв.м., житлова площа 13,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 .

Заяву мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки вказане нерухоме майно є предметом договорів дарування, дійсність яких підлягає оскарженню в межах розгляду даної справи. Заявник, обґрунтовуючи позов та заяву про його забезпечення, вважає, що дії сторін під час укладення спірних правочинівбули направлені не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, а на фіктивний перехід права власності на вказане нерухоме майно, з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення у рахунок виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів за кредитними договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п. 4 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову,

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Таким чином, ураховуючи реальну можливість відчуження нерухомого майна, яке є об`єктом оспорюваних договорів дарування, дійсність вчинення яких є предметом розгляду даного спору, суд вважає правомірним забезпечити позов шляхом задоволення заявленої представником позивача заборони, зокрема, шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Людмила Леонідівна, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна - задовольнити.

Заборонити вчинення будь-яких дій щодо відчуження майна, та накласти арешт на наступне нерухоме майно:

-Житловий будинок, реєстраційний номер - 4, загальна площа 89,5, житлова площа 42 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Земельна ділянка, реєстраційний номер - 44, кадастровий номер: :01:003:0050, площа - 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Однокімнатна АДРЕСА_2 , реєстраційний номер - 00, загальна площа 36,4 кв.м., житлова площа 19,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

-Однокімнатна квартира, реєстраційний номер - 00, загальна площа 31,3 кв.м., житлова площа 13,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити сторонам та третім особам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган