ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 600/612/18Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/40/20 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1 адвоката Крічфалушій Л.І.

відповідача ОСОБА_2 адвоката Бойка П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Козівського районного суду від 14 серпня 2019 року (головуючий суддя Гриновець О.Б., повний текст рішення складено 27 серпня 2019 року) у цивільній справі № 600/612/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що 23.07.2016 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем спільне життя не склалося, через те, що відповідач не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали у сім`ї, не здатен був підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, взаємоповаги. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися, шлюб між ними існує лише формально і подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Крім цього, відповідач не бере участі у вихованні дитини, коштів на її утримання не надає та відмовляється їх платити, приховує свій дійсний заробіток, не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Дочка ОСОБА_3 , проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач з моменту їхнього одруження працює за межами України, має достатній дохід для утримання дитини, вважає, що стягнення аліментів саме у такому розмірі відповідатиме інтересам дитини та сприятиме якнайкращому її соціальному забезпеченню.

Рішенням Козівського районного суду від 14 серпня 2019 року позов задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 23.07.2016 року актовий запис №37 від 23.07.2016 року.

Позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) - задоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень нуль копійок) щомісячно, починаючи з 30.07.2018 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 704,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р 6001; код класифікації доходів бюджету-22030106.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення з нього аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити частково та стягнути із нього у її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого Законом на 01 січня відповідного року до досягнення дитиною повноліття щомісячно, починаючи з 30.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні суми стягнення із нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 суд не врахував, що він не має постійного місячного заробітку у відповідній сумі, порушив норми матеріального права, у т.ч. статтю 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», якою визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; допустив порушення вимог ч.2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, оскільки відповідач є спроможний сплачувати аліменти у присудженому розмірі, так як має у власності нерухоме майно, автомобілі.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що постійного доходу не має, так як офіційно ніде не працює, має періодичні доходи від перевезення пасажирів, у тому числі закордон, отримує дохід 1000 грн. в місяць від здачі в оренду нежитлового приміщення, що знаходиться на належній йому земельній ділянці площею 40 м. кв. Згідний сплачувати аліменти у розмірі від 1500 грн. до 2000 грн. в місяць. Позивачка ОСОБА_1 заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн., оскільки має доходи, періодично їздить закордон, вона працюючи лікарем отримує незначну заробітну плату, що є недостатньо для утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 23.07.2016 року серії НОМЕР_1 (а.с.7) сторони зареєстрували шлюб 23.07.2016 року.

Від шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з несумісністю характерів, шлюбні відносини між ними фактично припинені.

Встановлено, що згідно апеляційної скарги рішення суду в частині розірвання шлюбу ОСОБА_2 не оскаржує, а відтак воно не переглядається.

Вище зазначено, що сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на утриманні мами ОСОБА_1 .

Визначаючи розмір аліментів в сумі 3000 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив із достатності доходу відповідача на сплату аліментів у такому розмірі.

Повністю з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він зроблений без повного з`ясування обставин справи про доходи відповідача, що згідно статті 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційно не працює, згідно його пояснень має тимчасові доходи від роботи по перевезенню пасажирів, від здачі в оренду не житлового приміщення отримує в місяць 1000 грн.

З врахуванням встановленого судом апеляційної інстанції матеріального становища відповідача, колегія суддів вважає, що він не є достатнім для стягнення з нього аліментів в сумі 3000 грн., а тому розмір аліментів слід зменшити до 2300 грн.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів.

Твердження ОСОБА_2 про його неспроможність сплачувати аліменти у більшому ніж 2000 грн розмірі колегія суддів до уваги не приймає, оскільки як вбачається із наявних у справі інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.07.2019 року, ОСОБА_2 є власником трикімнатної квартири площею 74,5 кв.м. по АДРЕСА_1 ; власником нежитлової будівлі загальною площею 26,6 кв.м. (об`єкт складається із одного нежитлового будинку (торгового павільйону) по АДРЕСА_2 ; власником земельної ділянки площею 0,004 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_2 ; власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1528 га.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи у відзиві на апеляційну скаргу про наявність у відповідача автомобілів, так як відповідно до його пояснень, що визнано позивачкою в суді апеляційної інстанції, автомобілі, що зареєстровані за відповідачем ним відчужено.

Стосовно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Козівського районного суду від 14 серпня 2019 року змінити, зменшити розмір стягнення аліментів із 3000 грн до 2300 грн, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 грн. (дві тисячі триста гривень нуль копійок) щомісячно, починаючи з 30.07.2018 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає як така, що ухвалена у малозначній справі.

Повне судове рішення складено 16 січня 2020 року.

Головуючий -

Судді -