Справа № 946/6249/20
Провадження № 2/946/3007/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-
30.09.2020 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить:
- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на 19 листопада 2009 року;
Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 належить:
- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до запису в погосподарській книзі № 2, особовий рахунок № НОМЕР_9 виконавчого комітету Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджено довідкою № 738 від 21.07.2020 року, виданою виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області);
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 , виданого 08.08.2008 року виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_7 являються:
- дружина ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_11 , повторно виданим 17.02.2003 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;
- син ОСОБА_8 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_12 від 14.12.1949 року;
- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_13 , виданим 11.05.1957 року Комишівською сільською радою Суворовського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_14 , виданим 11.09.1982 року Запорізькою сільською радою Темрюківського району Краснодарського краю, згідно якого ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 .
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Встановлено, що ОСОБА_6 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 549 від 29.05.2020 року, виданою виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, що прийняла спадщину.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 на час відкриття спадщини не проживали разом із спадкодавцем та з заявою про прийняття спадщини не звертались, тобто вважаються такими, що не прийняли спадщину.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_15 , виданого 19.11.2009 року виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 .
Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з:
- житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який вона успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_7 ;
- земельної ділянки загальною площею 2,103 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області масив № НОМЕР_5 , ділянка № НОМЕР_6 , масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 , масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_7 ;
- права на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» в селі Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, що належить померлій на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2006 року;
Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62490647 від 17.11.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт складений ОСОБА_6 , відсутня.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються:
- син ОСОБА_8 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_12 від 14.12.1949 року;
- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_13 , виданим 11.05.1957 року Комишівською сільською радою Суворовського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_14 , виданим 11.09.1982 року Запорізькою сільською радою Темрюківського району Краснодарського краю, згідно якого ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України.
Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.
На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
За змістом ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи.
За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Тобто по відношенню до спадкоємця, який на час відкриття спадщини постійно проживав спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини.
В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на 19 листопада 2009 року, що підтверджується показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на 19 листопада 2009 року.
Тобто, ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.
Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.
Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1064/02-14 від 02.09.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 200, 263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_17 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_18 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_19 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_20 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_21 ) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_17 ), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:
- житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_17 ), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» в селі Комишівка Ізмаїльського району Одеської області (рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2006 року).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар