№ 207/3395/19
№ 2/207/488/20
13 січня 2020 року м. Кам`янське,
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Юрченко І.М.
при секретарі Сівачук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заочно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: адміністрація Південного району Камянської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації,
Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 02.03.2004 року за договором купівлі-продажу він отримав право власності на будинок АДРЕСА_1 .
31 березня 2017 року позивач зареєстрував у вказаному будинку свого сина-відповідача ОСОБА_2 .
В зв`язку з тим, що відповідач не мав на той час свого житла позивач дозволив йому проживати у вказаному будинку АДРЕСА_1 .
В серпні 2017 року відповідач з`їхав з вказаного місця проживання та реєстрації і зібрав свої речі. Куди він з`їхав позивачу невідомо тому, що відповідач про це нічого не повідомив. Де він проживає з того часу позивачу також не відомо.
Відповідач ніякого відношення на право власності щодо будинку АДРЕСА_1 не мав та не має, його особистих речей та іншого майна в будинку немає. Добровільно зніматися з реєстрації відповідач бажання не виявляє.
У зв`язку з реєстрацією відповідача у вказаному будинку порушуються законні права та інтереси позивача, як власника майна на його використання та розпорядження ним, в т.ч. на його продаж, реєстрацію кого-небудь без згоди відповідача.
На підставі зазначеного позивач просив: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати адміністрацію Південного району м. Кам`янське Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання позивач не з`явився, представником позивача надано суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі його довірителя, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання.
Представник третьої особи - адміністрації Південного району Камянської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю, ніяких заперечень на позов не надано.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02 березня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кир`як С.А. та зареєстрованим у реєстрі за № 717, ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1 (ар.с.7).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07 вересня 2019 року, виданої головою квартального комітету № 10Південного району м.Кам`янське Друзь В.І. , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (власник), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син) (ар.с.12).
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 29 жовтня2019 року (ар.с.17).
Відповідно до акту про фактичне проживання (не проживання) осіб від 07.09.2019 року виданого головою квартального комітету № 10 Південного району м.Кам`янське Друзь В.І. , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою з 2017 року (ар.с.27).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний суд України дійшов до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Згідно ст. 405 ЦК України 2003 року члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному житловому будинку з 2017 року.
Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом позов підлягає задоволенню.
Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа: адміністрація Південного району Камянської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Кам`янське, вул. Затишна. 3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Юрченко