Справа 461/9052/19
Провадження № 2/461/380/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

з участю представника відповідача - адвоката Куксова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь позивача - ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 21222,08 грн.; стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь позивача - ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (ідентифікаційний код в ) судовий збір в розмірі 1921 грн., що сплачений при поданні позовної заяви.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 07.10.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк», скорочено АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №L01.188.38920, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 17918 грн. зі сплатою 14% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Стверджує, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 04.11.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 21222,08 грн. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 21.11.2019 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Також, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.12.2019 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування у ТзОВ «Нью файненс сервіс», яке знаходиться на адресою: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 15/2, копії розрахунково-касових документів щодо розміру коштів, які були сплачені ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» (будь-якої іншої особи, яка є представником ПАТ «Ідея Банк») у зв`язку з укладенням будь-яких договорів, в тому числі кредитного договору №L01.188.38920.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилася, у позовній заяві просила суд проводити розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову та просив суд застосувати строки позовної давності, оскільки такі пропущені позивачем без поважних причин. Стверджує, що кредитний договір №L01.188.38920 між сторонами укладено 07.10.2015 року, однак до суду позивач звернувся лише 20.11.2019 року.

Крім того, у письмових запереченнях від 14.02.2020 року ОСОБА_3 зазначає, що 20.09.2016 року ПАТ «Ідея Банк» було надіслано ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, згідно якої від останнього вимагалося терміново, протягом 30 календарних днів з дня направдення кредитором вказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, зокрема достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та пеню. Відтак, на його думку, з моменту направлення вказаної вимоги, кредитний договір припинив свою дію, а банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору.

У свою чергу, представник позивача ОСОБА_2 у письмовому клопотанні від 13.01.2020 року вказала, що відповідач помилково вважає, що строк позовної давності обчислюється загалом щодо всього боргу, стягнення котрого є предметом позову у даній справі, адже в дійсності такий обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, котрі в сумі складають вище вказаний борг відповідача. Вказане обумовлено тим, що пунктом 2.1. Кредитного договору передбачено повернення кредиту, разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості, 62-ма щомісячними внесками включно до 07 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів, котрий, до слова, наведений у пункті 6.1. Кредитного договору. Отже, вважає, що перебіг строку позовної давності обчислюється окремо щодо кожного платежу, передбаченого вище вказаним Графіком щомісячних платежів, оскільки для кожного з них встановлено окремий строк виконання (здійснення платежу), що в повній мірі узгоджується із ч. 5 ст. 261 ЦК України, якою визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав.

Суд встановив, що 07.10.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №L01.188.38920.

Згідно із Кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 17918 грн., зі сплатою 14% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами (а.с. 12-13).

30.09.2016 року між ТзОВ «РАНТЬЕ» та Банком укладено договір факторингу №30/09-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» з 30.09.2016р., а ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним Кредитним договором.

28.02.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТзОВ НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» укладено договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №L01.188.38920від 07.10.2015 року, за яким відповідач є боржником.

Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 28 лютого 2017 року становила 21714,06 грн.

Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплату на загальну суму 491,98 грн. Остатній платіж (зарахування по кредитному договору) здійснено 02.02.2016 року.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору №L01.188.38920 від 07.10.2015 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 04.11.2019 року становить 21222,08 грн., та складається із наступного: 17918 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3304,08 грн. заборгованість за відсотками та комісіями.

Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 та розрахунком заборгованості станом на 04.11.2019 року.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 20.09.2016 року вих. №12.4.2/L01.188.38920 на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» зазначалося про термінове, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконання зобов`язання по кредитному договору, а саме дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суми пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Крім цього, було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

23.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. було вчинено виконавчий напис нотаріуса, за яким стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором (такий було вчинено за заявою АТ «Ідея Банк», котрому раніше належало право вимоги до відповідача, що є актуальним також для ТОВ «НФС», адже у відповідності до 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом).

Проте, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 28.03.2017 року, яке залишено без змін рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.08.2017 року, які залишені в силі постановою Верховного суду у справі №461/280/17 (Провадження №61-27928св18) від 11.09.2019 року, вищевказаний виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню

У зв`язку із цим, 20.11.2019 року ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» звернулося до ОСОБА_1 із позвом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Пунктом 2.1. Кредитного договору передбачено повернення кредиту, разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості, 62-ма щомісячними внесками включно до 07 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів, котрий, до слова, наведений у пункті 6.1. Кредитного договору.

Отже, перебіг строку позовної давності обчислюється окремо щодо кожного платежу, передбаченого вище вказаним Графіком щомісячних платежів, оскільки для кожного з них встановлено окремий строк виконання (здійснення платежу), що в повній мірі узгоджується із ч. 5 ст. 261 ЦК України, якою визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Це підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої, оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України).

До часу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню права стягувача порушено не було, а було захищено чинним у вказаний період виконавчим написом нотаріуса.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постанові від 25 березня 2019 року в справі № 161/19329/13-ц (провадження № 61-39634св18).

Таким чином, починаючи з 11.09.2019 року (дати винесення постанови Верховним Судом у справі №461/280/17) розпочав обчислюватися строк позовної давності за кредитним договором, оскільки до моменту ухвалення Верховним Судом вище вказаної постанови права та інтереси ТОВ «НФС», як актуального кредитора за кредитним договором, були захищені виконавчим написом нотаріуса, з огляду на що строк позовної давності у вказаний період не обчислювався.

Вказане підтверджується висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.12.2019 у справі №450/18/15-ц.

Відтак, суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач пропустив строк звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань.

Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитним договором №L01.188.38920 від 07.10.2015 року в розмірі 21222,08 грн., яка складається із наступного: заборгованість за тілом кредиту 17918 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 3304,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (ідентифікаційний код в ) судовий збір в розмірі 1921,00 гривні.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», місце знаходження: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повне рішення складено 16 січня 2020 року.

Суддя Зубачик Н.Б.