Справа № 473/3891/20
РІШЕННЯ

іменем України

"10" грудня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді: Ротар М.М.

при секретарі: Гаврилової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна

встановив

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на наступне.

В проваджені Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання вимоги, виданої УПФУ в м. Вознесенську та Вознесенському районі від 20.08.2012 року № Ф-1032/У про стягнення ОСОБА_1 на користь УПФУ боргу в розмірі 4 010,30 грн. Під час виконавчих дій постановою №36589475 від 11.11.2013 року державного виконавця було накладено арешт на все нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.12.2013 року зареєстровано обтяження № 3950369.

Вказане виконавче провадження закінченно у зв`язку з фактичним виконанням та інші виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 у Вознесенському міськрайонному відділі ДВС не перебувають. Однак арешт з майна не знятий, що позбавляє можливості позивача реалізувати права власника.

Посилаючись на вказані обставини, що призводить до порушення його прав як власника, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 17.11.2020 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав відзив, в якому зазначив, що у позивача відсутня заборгованість зі сплати коштів, що адмініструє Пенсійний фонд України. А також відсутні відкриті виконавчі провадження, в якому стягувачем є Головне управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, а боржником ОСОБА_1 . Крім того відповідачем зазначено, що позивач невірно обрав спосіб захисту своїх прав, оскільки в даному випадку правильним буде оскарження рішення, дій або бездіяльність державного виконавця.

Представник третьої особи без самостійних вимог Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження №3950369 від 20.12.2013 року. Тип обтяження арешт нерухомого майна власником якого є ОСОБА_1 . Підстави обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36589475 від 11.11.2013 року Відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції.

Вказане обтяження було зареєстроване при здійсненні примусового виконання вимоги, виданої УПФУ в м. Вознесенську та Вознесенському районі від 20.08.2012 р. № Ф-1032/У про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в м. Вознесенську та Вознесенському районі боргу у розмірі 4 010,30 грн..

Правонаступником всіх прав та обов`язків Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

27.03.2014 року вказане виконавче провадження було закінчено в порядку п. 8 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням та інші виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 на виконанні відділу не перебувають. Вказане підтверджується листом Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.02.2020 року №539 та листом начальника Управління забезпечення примусового виконання рішення у Миколаївській області від 23.06.2020 року №П-813/11-03108.

Однак, відповідно до листа начальника Управління забезпечення примусового виконання рішення у Миколаївській області від 23.06.2020 року №П-813/11-03108 вказане виконавче провадження відповідно до Порядку роботи з документами в органах ДВС знищено у зв`язку з закінченням термінів зберігання, а тому ДВС не має можливості самостійно зняти арешт.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент його закінчення у разі закінчення виконавчого провадження (крім

направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підстави для продовження обтяження на майно відсутні, а тому права позивача підлягають судовому захисту.

Згідно частини 4 ст. 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, на сьогоднішній день відсутні обставини, визначені ч. 4 ст. 59 Закону 1404-VIII, а отже у даному випадку арешт з майна ОСОБА_1 , який став підставою для реєстрації обтяжень може бути знятий за рішенням суду.

Що стосується заперечення відповідача стосовно невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права, то в даному випадку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішення, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В даному випадку виконавче провадження було відкрито з приводу виконання вимоги, виданої УПФУ в м. Вознесенську та Вознесенському районі від 20.08.2012 року № Ф-1032/У, а тому звернення сторони виконавчого провадження зі скаргою на рішення, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання такої вимоги ЦПК не передбачено.

Зважаючи на те, що боргові зобов`язання у ОСОБА_1 відсутні на сьогоднішній день, неможливість зняття арешту в адміністративному порядку через знищення матеріалів виконавчого провадження, тому існують всі підстави для зняття арешту з усього належного йому майна в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.12,13, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, суд

ухвалив

позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 3950369, зареєстроване 20.12.2013 року, обтяжене на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 36589475 від 11.11.2013 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2020 року.

Суддя М.М. Ротар