Справа № 159/3716/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/1026/20 Категорія: 84 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Осіпука В.В., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Галицької І.П.,

особи яка не брала участі у справі ОСОБА_1 ,

представника особи, яка не брала участі у справі, Прадищук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

Особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2013 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вона як особа, яка не брала участі у справі, має право апеляційного оскарження, у зв`язку з тим, що даним рішенням суду порушено її права та законні інтереси, оскільки протягом більше 10 років відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України вона добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, частиною 2/3 житлового будинку АДРЕСА_1 , постійно проводила внутрішні та зовнішні роботи, обробляла прилеглу територію та присадибну ділянку, підтримувала та продовжує підтримувати санітарний стан об`єкта. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 23 липня 2018 року встановлено вказані обставини та задоволено її позов про визнання права власності за набувальною давністю. У вересні 2020 року їй стало відомо про існування рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2013 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, за яким встановлено, що саме ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 році та була співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 , копію вказаного судового рішення вона отримала 09.09.2020 році. Просить рішення суду скасувати повністю.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2013 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено.

Встановлено юридичний факт, а саме, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . До складу спадкового майна належить 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

В даному судовому засіданні особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу. Заявниця ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає до закриття, оскільки рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що у червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до Ковельської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На момент звернення з позовом уже існувало рішення суду, яким визнано факт прийняття спадщини заявницею ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , яка була власником 2/3 житлового будинку, на який ОСОБА_1 просила у позовній вимозі визнати її право власності за набувальною давністю.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою Волинського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2018 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ковельської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено.

З наведеного вище слідує, що посилання апелянта на те, що рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2013 року за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, стосується її інтересів та майнових прав, є безпідставними.

У частині першій статті 352 ЦПК України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведене, апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2013 року підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст.362, 367, 374, 381- 384,388-391 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2013 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді