Постанова

Іменем України

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 635/3215/19

провадження № 61-16663ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2019 року

в складі судді Савченка Д. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року в складі колегії суддів: Кругової С. С., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (далі -

ПрАТ «Харківенергозбут») про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного

з ОСОБА_1 24 червня 2014 року договору про користування електричною енергією та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня

2018 року № 312 (далі - Правила № 312), оплата за спожиту електричну енергію здійснюється виключно на підставі фактичних показів приладів обліку з розрахунками станом на 01 число кожного календарного місяця.

Разом з тим, розрахунки відповідача не відповідають вищевказаним вимогам та порушують права позивача як споживача послуг електричної енергії.

Так, 19 квітня 2019 року Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі -

АТ «Харківобленерго»), ПрАТ «Харківенергозбут» надали ОСОБА_1 для оплати розрахунок сплати послуг з електропостачання за березень 2019 року, який оформлено не на підставі фактичних показань приладу обліку, а на свій розсуд, тому фактичні показники приладу обліку не збігаються

з розрахунковими показниками щодо сплати, які вказані у розрахунковому документі.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив зобов`язати

ПрАТ «Харківенергозбут» у порядку відновлення порушеного права споживача оформити платіжний документ за надану йому у березні 2019 року послугу з електропостачання за фактичними показниками приладу обліку по стану на перше число кожного календарного місяця, а саме: з 01 березня

2019 року до 01 квітня 2019 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що визначення фактичного обсягу спожитої позивачем у березні 2019 року електроенергії розрахунковим шляхом, відповідає приписам чинного законодавства та вимогам договору про постачання електричної енергії, який є публічним договором та до якого приєднався позивач.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що у зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії постачальник універсальних послуг, яким є ПрАТ «Харківенергозбут», здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання (користування) електричної енергії, що діяли до 01 січня

2019 року залишається АТ «Харківобленерго», яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Порядок розрахунків за договором про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг визначаються відповідно до комерційної пропозиції, яка є невід`ємним додатком № 3 до договору. Останнім встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, у тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Таким чином, відповідачем не порушено законних прав та інтересів відповідача, оскільки визначення фактичного обсягу спожитої позивачем

у березні 2019 року відбулося з дотриманням вимог закону та умов вищевказаного публічного договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до укладеного

з ОСОБА_1 договору про користування електричної енергією

від 24 червня 2014 року, розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Всі інші розрахунки, які здійснюються в інший спосіб, не відповідають вимогам договору від 24 червня 2014 року та порушують права та інтереси останнього.

Сторони не укладали інших договорів, тому нарахування заборгованості розрахунковим шляхом суперечить вимогам закону та порушує права позивача як споживача електричної енергії.

Доводи інших учасників справи

ПрАТ «Харківенергозбут» подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що умови зазначеного у позовній заяві договору від 24 червня 2014 року не регулюють спірні правовідносини, оскільки в силу вимог норм матеріального права відносини між сторонами з 01 січня 2019 року регулюються публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Умовами вказаного договору передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного, зокрема, розрахунковим шляхом.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

07 листопада 2019 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що між ОСОБА_1 та Акціонерною компанією «Харківобленерго», назву якої змінено на АТ «Харківобленерго», 24 червня 2014 року укладено договір про користування електричною енергією.

Відповідно до рахунку за електроенергію від 06 квітня 2019 року, сформованого за спожиту електричну енергію за період з 28 лютого

2019 року до 31 березня 2019 року, борг на початок місяця складає

1 151,58 грн, нараховано 602,46 грн, сума до сплати - 1 754,04 грн.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії ПрАТ «Харківенергозбут» здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Правонаступником у частині прав та обов`язків за договорами про постачання (користування) електричної енергії, що діяли до 01 січня

2019 року залишається АТ «Харківобленерго», яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (частина третя статті 714 ЦК України).

Частиною другою статті 49 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що відносини між основним споживачем та користувачами, що живляться від його мереж, та оператором системи розподілу та/або оператором системи передачі регулюються кодексом систем розподілу, кодексом системи передачі, правилами роздрібного ринку та договорами, укладеними на їх основі.

За змістом частини першої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Підпунктами 1, 2, 3 пункту 5.5.5 Правил № 312 визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Суди встановили, що у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг, яким є ПрАТ «Харківенергозбут», згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території» від 26 жовтня 2018 року

№ 1268, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року

у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Зазначеним пунктом також передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Оскільки позивач користується (споживає) електричну енергією, то суди правильно встановили факт приєднання останнього як споживача до умов договору про постачання універсальних послуг з 01 січня 2019 року.

Суди також встановили, що правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання (користування) електричної енергії, що діяли

до 01 січня 2019 року, залишається АТ «Харківобленерго», яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Порядок розрахунків за договором про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг визначаються відповідно до комерційної пропозиції, яка є невід`ємним додатком № 3 до договору. Останнім встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Згідно з пунктом 4.13 Правил № 312 для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа).

Отже, визначення фактичного обсягу спожитої позивачем у березні 2019 року електроенергії розрахунковим шляхом відповідає приписам чинного законодавства та вимогам договору про постачання електричної енергії, який є публічним договором.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що сформований платіжний документ не відповідає вищевказаним нормам матеріального права та умовам договору про постачання електричної енергії, який є публічним договором, то суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

В зв`язку з цим, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що договором від 24 червня 2014 року передбачено визначення обсягу спожитої електроенергії за фактичними приладами обліку, а не розрахунковим шляхом, оскільки спірні правовідносини з 01 січня 2019 року регулюються іншим договором про постачання універсальних послуг, який є публічним договором та розміщений офіційному веб-сайті ПрАТ «Харківенергозбут».

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем - АТ «Харківобленерго», неправомірних та незаконних дій відносно нього у березні 2019 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява

№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 червня

2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 серпня

2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко