Провадження № 2/522/505/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Філії « Інфоксводоканал» товариства з обмеженою відповідальністю « Інфокс» , треті особи: Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - « про скасування заборгованості за договором»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суд м. Одеси з позовом про скасування заборгованості за договором про надання послуг центрального водопостачання та обслуговування мереж водопостачання в розмірі 23 669,53 грн..

Ухвалою від 03 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси прийняв до свого провадження, відкрив провадження по вищезгаданій цивільній справі та призначив розгляд справи в загальному порядку.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2019 року було закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначена справа до судового розгляду по суті.

У судовому засідання представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні в повному обсязі.

Треті особи, які не заявляли самостійних вимог: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак у письмових поясненнях просили суд, розглядати справу без їх участі.

Треті особи, які не заявляли самостійних вимог: Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Позивач в позовній заяві просив суд: скасувати заборгованість в розмирі 23 669,53 грн. за договором про надання послуг центрального водопостачання та обслуговування мереж водопостачання, який укладений між ОСОБА_1 та ФІЛІЄЮ «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «ІНФОКС» № 15/4-у від 27.03.2013 року та розподілити судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.

До справи представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, де зазначила, що розрахунку суми боргу на особистому рахунку Позивача наявна заборгованість в розмирі 23 669,53 грн. за період з 01.09.2018 по 01.11.2018 рр., що свідчить саме про не виконання споживачем свого обов`язку щодо оплати за отриманні послуги з водопостачання та водовідведення, у той час як Відповідач, зі свого боку, ніколи не припиняв надання цих послуг. Тобто подання даного позову, як стверджує представник Відповідача, є не способом захисту позивачем свого порушеного права, а способом уникнення Позивачем свого обов`язку щодо оплати за спожиті послуги з водопостачання Позивачем свого обов`язку щодо оплати за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. Також представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач надав через канцелярію суду Приморського районного суду м. Одеси відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначив, що до трубопроводу ОСОБА_1 приєдналися: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 . Також позивач підтвердив, що між споживачами ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 відсутні договірні відносини. Позивач просив суд долучити відповідь на відзив на позовну заяву до матеріалів справи за № 522/20819/18 (номер провадження 2/522/2123/19) та врахувати її при винесенні рішення по справі, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та скасувати заборгованість в розмирі 23669,53 грн.

Представник Відповідача направила заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що сума боргу у вересні 2018 році, це різниця, яка утворилась між загальним вузлом обліку (утримувачем якого відповідно до договору №15/4 є ОСОБА_1 ) та індивідуальними засобами обліку, які встановлені у ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а саме 2628 м.куб., було розбито на тарифи, які змінювались з квітня 2017 року по вересень 2018 року.

Як стверджує представник Відповідача нарахування здійснювались з квітня 2017 року, оскільки саме у квітні була зроблена контрольна зйомка. До цього часу доступу до загального вузлу обліку не було. Також представник відповідача зазначила, що спірний договір був укладений як з фізичною особою, та за яким він є утримувачем абонентської мережі згідно робочого проекту та договору №15/4-у. Представник відповідача, просила у запереченні на відповідь на відзив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (треті особи, які не заявили самостійних вимог) направили до суду письмові пояснення, які зазначили, що вони підключені до абонентської мережі ОСОБА_1 , між третіми особами та Відповідачем укладені договори про надання послуг центрального водопостачання холодної води, відсутня заборгованість за послуги водокористування та водовідведення. Треті особи просили суд задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 в повному обсязі та скасувати заборгованість в розмирі 23 669,53 грн.

28 березня 2019 року Позивач надав через канцелярію суду письмові пояснення, де зазначив, що відповідно до індивідуального вузлу обліку відсутня заборгованість перед Відповідачем, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості №008 від 15.02.2019 року.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що Відповідач надав технічні умови № 740-29 від 13.12.2012, №741-29 від 13.12.2012 (даті по тексту - технічні умови) на водопостачання частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_3

Пункт 1.3 Технічних умов визначає, що для водопостачання житлового будинку необхідно спільно з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) проложити водопровід від сільського водопроводу Д=110 мм, що проходить по АДРЕСА_2, згідно дозволу Усатівської сільської ради №0133 від 05.11.2012 року

В пункті 1.6 Технічних умов зазначено, що проектований ввід водопроводу на об`єкт забезпечити прибором обліку. Місце установки та діаметр водоміру погодити зі службою по контролю за водокористуванням.

Ці технічні умови є підставою для проектування та не дають права на здійснення робіт (п. 2 Технічних умов).

Відповідно суд встановив, що технічними умовами № 740-29 від 13.12.2012, №741-29 від 13.12.2012 не передбачений обов`язок позивача встановити загальний (комерційний) вузол обліку.

Однак, на листі 3 робочого проекту водопостачання приватних житлових будинків. Зовнішні мережі. Вузол обліку води за адресою: АДРЕСА_1 , який 09 січня 2013 року погоджений Відповідачем №1093/2 (далі по тексту - робочий проект) зазначено:

1. До установки прийняті лічильники води: д=20 мм (загальний), в точці «А», д=15 мм (індивідуальні 2 шт. ) в точці «В»;

3. Укладання договору на збереження абонентської мережі з одним з користувачів, з письмового погодження іншого.

4. Монтаж та експлуатація водомірних вузлів здійснюється відповідно до вимог розділу 5 «Правил користування системами центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» та БНтП 2.04.01-85*.

5. Спільною межею матеріальної та експлуатаційної відповідальністю користувачів вважати точку підключення абонентської лінії до селищних мереж по

АДРЕСА_2 . При виконанні робіт по підключенню водопроводу, поновлення водокористування, реконструкції існуючих мереж або водомірного вузлу, усі роботи здійснювати тільки в присутності та під технічним контролем Служби по контролю за водокористуванням філії «Інфоксводоканал».

Таким чином, суд встановив, що робочим проектом передбачені установки загального вузлу обліку та індивідуальних вузлів обліку, а також передбачено укладання договору на збереження абонентської мережі з одним з користувачів, з письмового погодження іншого. ОСОБА_3 не надавав письмового погодження.

Суд встановив, що 27.03.2013 року між фізичною особою ОСОБА_1 (далі по тексту - Утримувач) та ФІЛІЄЮ "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" ТОВ «ІНФОКС» (далі по тексту - Виробник) укладений договір про надання послуг центрального водопостачання та обслуговування мереж водопостачання за № 15/4-у (далі по тексту - договір № 15/4-у).

Згідно п. 1.1. ст. 1 Договору № 15/4-у зазначено, що Виробник надає послуги по центральному водопостачанню (подана холодної питної води «Споживачам» (населенню), якість якої відповідає ДсанПІн 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною») через споживчі мережі водопостачання Утримувача.

Пункт 1.2. ст. 1 Договору № 15/4-у визначає, що Утримувач експлуатує, обслуговує та утримує водопровідні мережі прилади та пристрої на них в належному технічному стані.

Згідно п. 1.3. ст. 1 Договору № 15/4-у передбачено, що точкою розподілення, в якій здійснюється передача послуг від Виробника до Утримувача є точка підключення водопровідної мережі Утримувача до водопровідної мережі Виробника.

Таким чином, предметом Договору № 15/4-у є експлуатація, обслуговування та утримання водопровідної мережі ОСОБА_1 .

Згідно пп. 2.2.1 та пп. 2.2.2 п. 2.2. ст. 2 Договору № 15/4-у визначено, що Виробник зобов`язується: здійснювати подачу питної води Споживачам через споживчі мережі водопостачання Утримувача, доводити до відома Утримувача про припинення подачі води не менш як за 10 днів до відключення у зв`язку з проведенням планового ремонту водопровідних мереж, за винятком аварійних випадків та дії непереборної сили.

Виробник має право: контролювати та перевіряти стан споживчих мереж водопостачання зі складанням акту обстеження. При наявності витоку води на даній мережі, Виробник надає Утримувачу рахунок для сплати об`єму витоку води зафіксованого лічильником, або у разі відсутності лічильника, розрахованого на підставі нормативних документів, які будуть існувати на час встановлення витоку води; вимагати від Утримувача своєчасного усунення недоліків та витоків на споживчих мережах Утримувача, що встановлено пп. 2.3.1. та пп. 2.3.2 п. 2.3. ст. 2 Договору № 15/4-у.

Крім того, представник Відповідача підтвердила під технічний запис, що витоку води не було та акт обстеження, який би фіксував виток води, - не складався. Відповідно відсутні підстави нарахування заборгованості за Договором № 15/4-у, а доводи представника Відповідача щодо наявності заборгованості в розмирі 23 669,53 грн. повністю спростовуються.

Пп. 2.4.4, п. 2.4, ст. 2 Договору № 15/4-у регламентовано, що утримувач зобов`язаний: у разі виявлення витоку води або аварії на мережі Споживача, здійснювати заходи направлені на їх ліквідацію.

Представник відповідача повідомила суд, що Позивач не звертався до Відповідача щодо витоку води, що підтверджується технічним записом.

Пп. 2.4.5, п. 2.4, ст. 2 Договору № 15/4-у передбачено, що Утримувач без погодження з Виробником не здійснювати підключення до споживчих мереж водопостачання сторонніх споживачів.

Судом встановлено, що позивач звертався до Відповідача щодо підключення споживачів ( ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ) до абонентської мережі ОСОБА_1 . Однак, Відповідач ніяких дій з цього приводу не вчинив.

Згідно пункту 3.2 ст. 3 Договору № 15/4-у зазначено, що оплата об`єму витоку води, зафіксованим актами обстеження разом з представником Виробника, різниця між показниками загального приладу обліку води та сумарним об`ємом води, зафіксованим індивідуальними приладами або за нормами водопостачання, здійснюється Утримувачем на розрахунковий рахунок Виробника на протязі місяця з моменту отримання рахунку. При цьому Виробник не втручається в відношення Утримувача стосовно фінансових питань утримання споживчої мережі з третіми особами та в їх фінансові рахунки.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, - встановив, що у споживачів ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ), які приєднанні до абонентської мережі ОСОБА_1 відсутня заборгованість за індивідуальними вузлами обліку, що підтверджується наступними доказами: довідками Філії «Інфоксводоканал» №004 від 14.02.2019 року на ім`я ОСОБА_6 , №005 від 14.02.2019 року на ім`я ОСОБА_2 , №009 від 18.02.2019 року на ім`я ОСОБА_7 , №010 від 18.02.2019 року на ім`я ОСОБА_3 , №008 від 15.02.2019 року на ім`я ОСОБА_1 . Крім того, суд встановив відсутність витоку води на абонентській мережі ОСОБА_1 , а від так підстави нарахування заборгованості у відповідності до п. 2.3.1. Договору №15/4-у відсутні.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, що передбачено частиною другою статті 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10 січня 2002 року № 2918-III (далі по тексту - Закон №2918-III).

Статтею 20 Закону №2918-III регламентовані істотні умовами договору про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов`язки сторін договору; відповідальність сторін договору.

У договорі про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення.

За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Договір про надання послуг з питного водопостачання набирає чинності після досягнення домовленості з усіх його істотних умов та підписання сторонами (ч. 1 ст. 21 Закону №2918-III).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, відповідач не довів належними доказами наявність заборгованості за Договором № 15/4-у, так як не складався акт обстеження, який підтверджує факт витоку води та є вимогою у відповідності до пп. 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Договору №15/4-у, а тому твердження представника відповідача спростовуються в повній мірі.

Згідно пп. 1.9. п. 1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» від 27.06.2008 № 190 (далі по тексту - Наказ №190) зазначено, що межею вуличної мережі водовідведення, яку обслуговує виробник, є контрольний колодязь на ній включно, а межею дворової мережі водовідведення - перший від будинку колодязь включно.

Відповідно до пп. 2.1. п. 2 Наказу №190 зазначено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пп. 4.3, п. 4 Наказу №190 забороняється будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).

Згідно п. 5.2, п. 5 Наказу № 190 визначено, що вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Відповідно до пп. 5.10, п. 5 Наказу № 190 зазначено, що засоби обліку в місцях їх приєднання до трубопроводів повинні бути опломбовані представником виробника і захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу, яке може порушити достовірний облік кількості отриманої води. Засувки на обвідних лініях повинні бути опломбовані виробником. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються. У приміщеннях вузла обліку забороняється розміщення стояків і випусків.

Згідно пп. 5.11, п. 5 Наказу № 190, встановлення засобів обліку повинно виконуватись після повної готовності приміщення вузла обліку та закінчення монтажу трубопроводів, арматури і промивки внутрішньобудинкової мережі.

Відповідно до пп. 5.13, п. 5 Наказу № 190 зазначено, що споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Судом встановлено, що загальний (комерційний) вузол обліку знаходиться на вулиці у відкритому доступі, що підтверджується фотознімками та робочим проектом, наявними в матеріалах справи.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки позивач в особі своїх представників на виконання свого процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та не спростовані стороною відповідача, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю.

Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом та позов задоволено суд вважає за необхідне стягнути суму судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджуються договором про надання правової допомоги №ДПД/01 від 17.05.2019 р., актом наданих послуг №02 від 11.06.2019 року, квитанцією № 0.0..1 від 10.06.2019 року про сплату за надані послуги згідно договору №ДПД/01 від 17.05.2019 року у цивільній справі за № 522/20819/18 на суму 15 000,00 грн. Розрахунок суми судових витрат був наданий Позивачем, від Відповідача та його представника заперечень на відповідний розрахунок не надходило.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи вищезазначене, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 14-16, 526, 626 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Філії « Інфоксводоканал» товариства з обмеженою відповідальністю « Інфокс» , треті особи: Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - « про скасування заборгованості за договором»,- задовольнити.

Скасувати заборгованість в розмірі 23 669,53 грн. за договором про надання послуг центрального водопостачання та обслуговування мереж водопостачання, який укладений між ОСОБА_1 та Філією « Інфоксводоканал» ТОВ « Інфокс» № 15/4-у від 27.03.2013 року.

Стягнути з Філії « Інфоксводоканал» товариства з обмеженою відповідальністю « Інфокс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 707,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 20.01.2020 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

20.01.20