Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3285/19 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №295/3285/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість за кредитним договором від 06 вересня 2010 року №б/н у сумі 120 875,67 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до банку та підписала заяву від 06 вересня 2010 року №б/н, згідно з якою отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_1 неналежно виконує зобов`язання за договором, у зв`язку із чим станом на 31 січня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 134 212,44 грн., яка складається із: тіла кредиту в сумі 3 859,34 грн., процентів за користування кредитом у сумі 126 453,10 грн. і пені та комісії - 3 900 грн. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено обов`язку вимагати кредитором від боржника повернення лише повної суми заборгованості за процентами, банк просить стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 117 016,33 грн. за період із 06 вересня 2010 року по 30 грудня 2018 року. Також не просить стягнути заборгованість за пенею та комісією в сумі 3 900 грн.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 06 вересня 2010 року №б/н у сумі 3 859,34 грн. неповернутого тіла кредиту та судовий збір у розмір 61,33 грн. У стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким вимоги про стягнення процентів за користування кредитом задовольнити. Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, оскільки зроблений у конкретній справі за інших правовідносин, коли відповідач заперечував умови договору, а у даній справі заперечення боржника відсутні. Окрім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 кредитними коштами користувалася, частково погашала заборгованість, а отже визнавала умови кредитного договору. Крім анкети-заяви ОСОБА_1 підписала також довідку про умови кредитування, у якій визначено процентну ставку за користування коштами. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, суд безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування кредитом, порушивши при цьому вимоги ст.ст.1048,1054 ЦК України. Відмова у стягненні процентів наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави та може становити економічну небезпеку для країни.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Виходячи із принципу диспозитивності апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог банку, тобто в частині стягнення тіла кредиту в сумі 3 859,34 грн.

Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що банк не надав підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила надання банківських послуг, а в анкеті-заяві позичальника від 06 вересня 2010 року відсутня домовленість сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами. Надані банком витяги з Тарифів і Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, на які послався банк у позовній заяві.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 06 вересня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.7).

У анкеті-заяві сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту в розмірі 2 000 грн. та відповідачем обрано опцію «платіжна картка кредитка «Універсальна».

Так, у анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також ОСОБА_1 підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», в якій зазначена, у тому числі, базова процентна ставка у розмірі 3,0% в місяць.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

Отже, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» підписана ОСОБА_1 та є частиною кредитного договору (а.с.8).

Так, у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», на якій проставлена дата 06 вересня 2010 року та міститься підпис ОСОБА_1 , визначено базову процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 3,0% у місяць або 36% у рік (а.с.8). Зазначено, що процентна ставка нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році.

Хоча в анкеті-заяві позичальника від 06 вересня 2010 року, підписаною останньою, сторонами досягнута згода щодо кредитного ліміту в розмірі 2 000 грн., але коли банк у односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт, відповідач не заперечила проти такої дії банка. Після таких дій вона продовжила користуватися банківськими послугами та збільшеним кредитним лімітом, що свідчить про надання нею згоди на збільшення кредитного ліміту. Отже, розрахунок заборгованості банком обґрунтовано обчислено з кредитного ліміту в розмірі 4 000 грн.

Із огляду на вищевикладене, банком доведено надання позичальнику грошових коштів у розмірі 4 000 грн. із процентною ставкою за користування коштами в розмірі 36% річних.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором у період із 06 вересня 2010 року по 31 грудня 2012 року здійснено за місячною процентною ставкою 3,0%, що відповідає умовам, які погоджені між сторонами. Однак у період із 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року банк безпідставно провів розрахунок заборгованості за процентною ставкою 2,5%, за період із 01 вересня 2014 по 31 березня 2015 року - за процентною ставкою 2,9%, за період із 01 квітня 2015 року по 31 січня 2019 року - за процентною ставкою 3,6%, що не відповідає узгодженим сторонами кредитного договору умовам. Обставин несанкціонованого підвищення ліміту кредитування не встановлено.

Із огляду на зазначене вище, колегія суддів доходить до висновку, що банком доведено наявність заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 3 846,09 грн. (із розрахунку узгодженої сторонами процентної ставки - 36% річних), а тому саме ця сума заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, а у стягненні решти процентів за користування кредитом у сумі 113 170,24 грн. належить відмовити за безпідставністю (117 016,33 грн. - 3 846,09 грн. = 113 170,24 грн.).

За таких обставин, заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнення процентів за користування кредитними коштами підлягає до скасування з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким такі вимоги задовольняються частково у сумі 3 846,09 грн., а у стягненні решти заборгованості за процентами відмовляється, що відповідає положенням ст.376 ЦПК України.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено на 6,37%, а відмовлено у задоволенні на 93,63%).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 3 846 грн. 09 коп.

У стягненні решти заборгованості за процентами за користування кредитом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 244 грн. 59 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: