ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

м.Суми

Справа №581/252/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/54/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу

Скоробагатько Наталія Борисівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_1 і його представника - адвоката Мороз Лесі Олексіївни на ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року (суддя Бутенко Д.В., дата складення повного тексту судового рішення - 28 жовтня 2019 року) у цивільній справі № 577/4456/19 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до Липоводолинського районного суду із заявою в який з урахуванням уточнень від 30 вересня 2019 року, внесених представником заявника - адвокатом Мороз Л.О., просив суд скасувати за нововиявленими обставинами рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Липоводолинського районного суду від 25 жовтня 2019 року у задоволенні заяви відмолено та залишено рішення від 26 березня 2015 року без змін.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мороз Л.О. ставиться питання про скасування ухвали від 25 жовтня 2019 року як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин справи.

За доводами апеляційних скарг місцевий суд дійшов помилкового висновку, коли не визнав нововиявленими у розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України обставини, на які посилався ОСОБА_1 , вимагаючи переглянути рішення Липоводолинського районного суду від 26 березня 2015 року.

Правом на подачу відзиву в порядку, передбаченому статтею 360 ЦПК України, відповідач, третя особа не скористалися.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Отже, підстав для відкладення судового засідання за заявою позивача від 15 січня 2019 року немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, у справі встановлено, що постановленим суддею Бутенком Д.В. 26 березня 2015 року рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року, за необґрунтованістю заявлених вимог відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним (т.2. а.с. 250-253).

Постановами Недригайлівського районного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року, 01 лютого 2019 року та 04 липня 2019 року, Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2019 року задовольнялися відводи судді Бутенку Д.В. за заявами ОСОБА_1 в інших справах, що розглядалися в порядку адміністративного і кримінального судочинства ( т. 2, а.с. 334-357).

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до Липоводолинського районного суду заяву, в який з урахуванням уточнень свого представника - адвоката Мороз Л.О., посилаючись на вимоги пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, просив скасувати рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Необхідність перегляду рішення заявник обґрунтовував тим, що судді Бутенку Д.В., під головуванням якого 26 березня 2015 року було ухвалене зазначене рішення, позивач ОСОБА_1 більше п`ятдесяти разів заявляв відводи, які залишилися без задоволення. У теперішній час позивач дізнався, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. Заява про відвід судді у справі має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. В інших справах, що знаходилися на розгляді суду у 2018-2019 роках, заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бутенку Д.В. неодноразово задовольнялися. Вищенаведені факти заявник вважав нововиявленими обставинами, які відповідно до пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України дають змогу переглянути і скасувати рішення Липоводолинського районного суду від 26 березня 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини 2 статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив законний і обґрунтований висновок про те, що заявник не навів і не довів існування обставин з якими Закон, а саме пункт 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, пов`язує можливість перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Посилання на необізнаність щодо судової практики Європейського суду з прав людини, відводи судді Бутенка Д.В. у інших справах, які за участю заявника розглядалися у 2018-2019 роках, на здійснену у судовому рішенні від 26 березня 2015 року юридичну оцінку обставин справи не впливають і не можуть вплинути.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи. Висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про перегляд рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині ухвали. Підстав для скасування цієї ухвали за доводами апеляційних скарг немає.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави за подання апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок, на сплату якого ухвалою від 21 грудня 2019 року суд апеляційної інстанції надавав заявнику відстрочку до ухвалення свого судового рішення у справі.

Керуючись статтями 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і його представника - адвоката Мороз Лесі Олексіївни залишити без задоволення, а ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 20 січня 2020 року.

Головуючий І.В.Орлов

Судді: О.І.Собина

Т.А.Левченко