Справа № 138/1384/18
Провадження №:2/138/544/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю: секретаря Політанської Т.М.,

представника позивача Михніцького Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення відсотків по договору кредиту,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось в Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області з даним позовом. Вимоги мотивовані тим, що 15.06.2007 ОСОБА_1 уклала з позивачем договір №975/46-34 про надання відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов даного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 20000 доларів США, а позичальник, в свою чергу, в порядку та на умовах, визнаних кредитним договором, повернути кредит, з врахуванням відсотків за користування кредитом, в строк до 10.06.2019 включно.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши вказані кредитні кошти. Даний факт підтверджується заявою №6 на видачу готівки.

Одночасно з укладенням кредитного договору, з метою забезпечення виконання зобов`язанням, було укладено договір іпотеки №050/1-602 від 15.06.2007 між ПАТ «Укрсоцбангк» та ОСОБА_1 .

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним вище кредитним договором, 12.10.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №050/1-603 у відповідності до якого, поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором від 15.06.2007. Згідно з п. 3.1.2 договору поруки, у випадках невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, ОСОБА_2 відповідає перед позивачем, як солідарний боржник.

Оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, виникла заборгованість, яку відповідачі не сплачують.

Так, станом на 05.04.2018 заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем згідно кредитного договору №975/46-34 від 15.06.2007 складає - 39964, 46 доларів США, що еквівалентно 1 049 588,89 грн., яка складається з: 459 550,97 грн. заборгованості за кредитом та 590037,92 грн. - заборгованості за відсотками.

Зважаючи на викладене, позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказану заборгованість, а також судові витрати у виді судового збору.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» було відкрите загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14 лютого 2019 року було закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2019 було закрито провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18.09.2019 ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2019 було залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 11.06.2020 ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2019 та постанову Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року в частині вирішення позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками згідно кредитного договору № 975/46-34 від 15.06.2007, нарахованими після 15 березня 2010 року було скасовано. Справу у вказаній частині передано на розгляд Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.07.2020 справу було прийнято до провадження суддю Київську Т.Б. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.08.2020 було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.09.2020 було залучено до участі у розгляді даної справи правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк».

21.09.2020 відповідачі подали до суду заяву про застосування строків позовної давності, мотивовану тим, що п. 4.3 та п. 4.4 кредитного договору № 975/46-34 від 15.06.2007 визначено, що в разі невиконання позичальником обов`язків, передбачених п.п. 3.3.2-3.3.6. 3.3.9 та 3.3.13 порушення майновим поручителем умов договору, протягом більше ніж 10 робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції. У разі невиконання позичальником обов`язків, передбачених п.п. 3.3.7, протягом більш, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції. Згідно п. 7.4 договору, у разі настання обставин, передбачених п. 3.2.2, п. 4.3, 4.4, 5.4 цього Договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов`язаний погасити всі транші кредиту, сплатити проценти за фактичний час використання траншів та штрафні санкції. 14.02.2011 рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 572/10 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як солідарних боржників на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за вказаним договором кредиту в сумі 153 348,28 грн. та 1933,48 грн. витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. 18.11.2011 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 6-4206/11 задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на виконання вказаного вище рішення третейського суду. Згідно постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у виді стягнення процентів та неустойки. Враховуючи викладене, посилаючись на положення ст. 256, 257, 261 ЦК України, відповідачі просили застосувати позовну давність та відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строків позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що рішенням Третейського суду дійсно достроково було стягнуто всю суму кредиту. Разом з тим, Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає, що для зміни умов кредитування необхідна обов`язкова наявність попереднього направлення листа-вимоги, однак такий лист відповідачам не надсилався. Крім того, вказав, що третейський суд не є судом загальної юрисдикції, а відтак рішення третейського суду не може свідчити про зміну строку кредитування. Також представником позивача було раніше подано суду письмові пояснення з приводу клопотання відповідачів, які мотивовані тим, що ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі потреби, тобто це є споживчий кредит. В п. 63 Постанови ВП ВС від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц зазначено, зокрема, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 10 ст. 11 Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавшись передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Тобто, звернення із позовом до суду, в тому числі третейського суду, не може бути підставою для дострокового стягнення заборгованості. Надіслання вимоги про дострокове виконання зобов`язання в порядку визначеному абз. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на дату укладення Кредитного договору та яка діяла в період направлення претензії) не є зміною кінцевої дати виконання зобов`язань. Вказана дія є початком для процедури зміни кінцевої дати виконання зобов`язань при умові направлення відповідної дострокової вимоги позичальнику, і лише після невиконання такої вимоги змінюється дата виконання зобов`язання. Враховуючи те, що в рішенні третейського суду не йдеться про те, щоб в позовній заяві перебувала вимога про дострокове виконання зобов`язань, банк правомірно продовжує нараховувати відсотки.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Про час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Подала до суду клопотання про проведення судового засідання без її участі. Проти задоволення позову заперечила.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №975/46-34 від 15.06.2007, який було укладено між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000 доларів США та зі сплатою 12,75 процентів річних за користування кредитними коштами (а.с.6-9).

Одночасно з укладенням кредитного договору з метою забезпечення виконання зобов`язань за ним було укладено договір іпотеки № 050/1-602 від 15 червня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (а.с.10,11).

Також з метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором 12 жовтня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 050/1-603, у відповідності до якого, поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором від 15 червня 2007 року. Згідно пункту 3.1.2 договору поруки, у випадках невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору ОСОБА_2 відповідає перед АТ «Укрсоцбанк» як солідарний боржник (а.с.12).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином. Станом на 05 квітня 2018 року за розрахунками банку заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Укрсоцбанк» у зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитним договором № 975/46-34 від 15 червня 2007 року, зокрема, 590 037, 92 грн - заборгованості за відсотками (а.с.17-19).

Також встановлено, що 14 лютого 2011 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення у справі № 572/10 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 155 776, 84 грн заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 975/46-34 від 15 червня 2007 року.

Згідно вказаного рішення третейського суду станом на 15 березня 2010 року залишок неповернутих кредитних коштів складав 17 498, 00 доларів США. За вказаний період банком також було нараховано відсотки - 1 679,26 доларів США та пеню - 3 780,66 грн, що разом в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на момент розрахунку складало 155 776, 84 грн. Заявлені позовні вимоги задоволено частково, стягнуто як із солідарних боржників з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 153 348, 28 грн. (а.с.90-92).

В судовому засіданні сам представник позивача підтвердив ту обставину, що вказаним рішенням третейського суду було достроково стягнуто усю суму кредиту.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2011 року на виконання вище зазначеного рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 лютого 2011 року кредитору видано виконавчий лист (а.с.78).

Пунктом 1.1.2.1 кредитного договору № 975/46-34 визначено, зокрема, що кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту визначено 10 червня 2019 року (а.с.6).

Разом з тим, поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Так, 15.06.2007 між сторонами укладено договір кредиту, за яким відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит на строк з липня 2007 року по 10 червня 2019 року.

Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Пунктом 1.1.1 Кредитного договору передбачено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 12,75% річних, в межах максимального ліміту заборгованості 20 000 Доларів США (а.с.6).

Разом з тим, як вже зазначалось вище, 14 лютого 2011 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення у справі № 572/10 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення усієї суми кредиту за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 975/46-34 від 15 червня 2007 року. Таким чином, кредитор фактично скористався правом дострокового виконання зобов`язання, закріпленого ст. 1050 ЦК України.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач надав суду розрахунок процентів за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені договором, з 15.06.2007 по 05.04.2018 в розмірі 590 037,92 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 4.3 та п. 4.4 кредитного договору № 975/46-34 від 15.06.2007 визначено, що в разі невиконання позичальником обов`язків, передбачених п.п. 3.3.2-3.3.6. 3.3.9 та 3.3.13 порушення майновим поручителем умов договору, протягом більше ніж 10 робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції. У разі невиконання позичальником обов`язків, передбачених п.п. 3.3.7, протягом більш, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані та штрафні санкції.

Згідно п. 7.4 договору, у разі настання обставин, передбачених п. 3.2.2, п. 4.3, 4.4, 5.4 цього Договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов`язаний погасити всі транші кредиту, сплатити проценти за фактичний час використання траншів та штрафні санкції.

Згідно вимог кредитного договору і за наявності прострочення виконання основного зобов`язання станом на 14.11.2011 банк використав право вимагати дострокове повернення всієї суми кредиту, що залишилась не сплаченою, а також сплати процентів шляхом стягнення боргу в судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом і суд задовольнив його позовні вимоги.

Твердження представника позивача про те, що рішення третейського суду не може бути підставою для зміни умов основного зобов`язання, оскільки третейський суд не відноситься до судів загальної юрисдикції, суд вважає безпідставним.

Статтею 526 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Разом з тим, за змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Застосовуючи наведені норми права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, наявність рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник не виконав у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у виді стягнення процентів.

Крім того, суд вважає, що посилання представника позивача на позицію ВП ВС викладену у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц, згідно якої відсутність направлення боржнику вимоги про дострокове повернення боргу є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення боргу, не є підставою для задоволення даного позову, оскільки наявне рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, яке набрало законної сили про стягнення усієї суми кредиту, що є безумовною підставою для зміни строку кредитування.

Враховуючи наведені обставини і те, що наявне рішення Постійно діючого Третейського суду про дострокове стягнення усієї суми залишку неповернутих кредитних коштів, суд вважає, що у позивача не було підстав для нарахування процентів за кредитним договором, після 15.03.2010, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 15, 16, 526, 599, 610, 611, 625, 627, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення про стягнення відсотків по договору кредиту.

Судові витрати у виді судового збору залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10.12.2020.

Позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. В. Васильківська, 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.Б.Київська