КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів: Гуля В.В.,

Суханової Є.М., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування збитків внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

04 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування збитків внаслідок ДТП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 травня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу КІА, держномер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Опель, держномер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» згідно полісу №АІ/9605013, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн.

У встановлений строк позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, яка двічі направлялася поштою 23 червня та 13 липня 2016 року.

Страховою компанією оглянуто пошкоджене майно позивача - автомобіль Опель, держномер НОМЕР_2 та 12 жовтня 2016 року направлено позивачу рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 13 180,35 грн.

Дана сума не задовольнила позивача і, з метою встановлення розміру матеріального збитку, позивач самостійно замовив оцінку зазначеного матеріального збитку, завданого в ДТП, про що повідомив страхову компанію та викликав його листом від 20 травня 2016 року.

Відповідач 1 здійснив виплату страхового відшкодування у нарахованій ним сумі 13 180,35 грн та компенсував 2 698,85 грн податку на додану вартість.

При цьому, позивач здійснив відновлювальний ремонт свого автомобіля Опель, держномер НОМЕР_2 , який коштував йому 67 344,74 грн, у тому числі ПДВ 3 535,09 грн.

За розрахунками позивача, відповідач 1 заборгував йому суму в розмірі 26 363,02 грн, яка складається із: страхового відшкодування - 20 148,58 грн, пені - 3 944,30 грн, 3% річних - 430,57 грн, інфляційних витрат - 1 839,56 грн.

Разом з тим, позивач зазначив, що відповідач 2, як особа яка винна в нанесенні майнової шкоди транспортному засобу, зобов`язаний відшкодувати матеріальний збиток у розмірі 37 116,96 грн, яка складається із: матеріального збитку - 31 316,96 грн, моральної шкоди - 5 000 грн, оплати за послуги з оцінки матеріального збитку у розмірі 800 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 13 892,22 грн, завдану внаслідок ДТП 09 травня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені при розгляді даної цивільної справи, а саме: судовий збір у розмірі 640 грн, витрати на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 800 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, що разом складає 5 440 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що ФОП ОСОБА_3 включено в ремонтну калькуляцію №35/06/16 частину попередніх пошкоджень, які вже мав автомобіль до ДТП, що відбулася 09 травня 2016 року, в той час як звіт ТОВ «Укратолізинг» №1673 від 03 лютого 2017 року підтверджує розмір матеріального збитку, що завданий позивачеві в результаті пошкодження його транспортного засобу внаслідок ДТП 09 травня 2016 року.

Таким чином, зобов`язання ТДВ «Експрес Страхування» виконані в розмірі 15 879,20 грн за збиток, заподіяний саме внаслідок ДТП 09 травня 2016 року, у повній відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів».

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача до ТДВ «Експрес Страхування» є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позовних вимог до відповідача 1 необхідно відмовити.

Ремонтна калькуляція №4.16.187 від 03 лютого 2017 року та звіт ТОВ «Укравтолізинг» №1673 від 03 лютого 2017 року містять інформацію про вартість ремонту по пошкодженням, які відносяться саме до ДТП 09 травня 2016 року та складає 29 772,42 грн.

Отже вимоги позивача до ОСОБА_2 з урахуванням ст.ст. 1192, 1194 ЦК України не можуть перевищувати 13 893,22 грн ( різниця між оціненим фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою з урахуванням зносу ).

За таких обставин, місцевий суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 та вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в сумі 13 893,22 грн.

Як зазначив позивач, у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу та подальшого його ремонту, врегулювання страхового випадку, розшуку коштів для ремонту автомобіля, постійне відлучання з роботи, він зазнав моральних хвилювань та у зв`язку з цим просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, а тому, на переконання суду першої інстанції, дані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить змінити рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року в частині стягнення страхового відшкодування з ТДВ «Експрес Страхування» та задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі - стягнути страхове відшкодування в розмірі 20 148,58 грн, пеню - 3 944,30 грн, 3% річних - 430,57 грн, інфляційні втрати- 1839,56 грн та з відповідача 2 - 17 424,47 грн.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи,

09 травня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу КІА, держномер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Опель, держномер

НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

340 грн ( а.с. 18 т. 1 ).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9605013 від 02 квітня 2016 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ «Експрес Страхування», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн ( а.с. 220, т. 1 ).

Згідно із заявами ОСОБА_1 від 23 червня та 13 липня 2016 року, позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування ( а.с. 44, 47 т. 1 ).

Відповідно до повідомлення №3930 від 12 жовтня 2016 року, ТДВ «Експрес Страхування» прийняло рішення щодо сплати страхового відшкодування у сумі 13 180,35 грн ( а.с. 51 т. 1 ).

Окрім цього, товариством сплачено позивачу сума в 2 698,85 грн., що не оспорюється сторонами.

Не погодившись із сумою страхового відшкодування, позивач самостійно замовив оцінку зазначеного матеріального збитку, завданого в ДТП.

Так, відповідно до звіту №35/06/16 від 09 червня 2016 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження КТЗ Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 36 027,78 грн ( а.с. 22-28 т. 1 ).

Відповідно до звіту про оцінку №16723 КТЗ Opel Astra держномер НОМЕР_2 від 03 лютого 2017 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Укравтолізинг» на замовлення ТДВ «Експрес Страхування», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, завданий власникові КТЗ Optl Astra, держномер НОМЕР_2 , складає 15 879,20 грн ( а.с. 140-144 т. 1 ).

Позивачем здійснено відновлювальний ремонт автомобіля Опель, держномер НОМЕР_2 , який коштував йому 67 344,74 грн, у тому числі ПДВ 3 535,09 грн ( а.с. 63-100 т. 1 ).

Суд апеляційної інстанції оцінюючи вищезазначені докази, дійшов висновку, що наданий позивачем звіт про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу №35/06/16 від 09 червня 2016 року, є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Достовірність зазначеного доказу підтверджується наданими матеріалами щодо проведеного ремонту транспортного засобу, вартість якого склала 67 344,74 грн.

При цьому, статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність ( наприклад, автомобіля ), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості ( при відшкодуванні збитків ) ( пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» ).

Враховуючи викладене, правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові ( без урахування коефіцієнта фізичного зносу ) і страховим відшкодуванням, виплачених страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування ( страхової виплати ) ( постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 у справі № 6-691цс15 ).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо ) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц ( провадження 14-176цс18 ) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування ( зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 ), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату ). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивач ( потерпілий ), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання ( висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16 ).

При цьому, ТДВ «Експрес страхування», за вирахуванням сплачених сум, має сплатити позивачу 20 148,58 ( 36 027,78 - 13 180,35 - 2 698,85 ) грн страхового відшкодування.

Розрахунок пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення здійснюється за формулою: пеня - Сз ( сума заборгованості за період ) х ПОс ( подвійна облікова ставка НБУ на один день ) х Д ( кількість днів прострочки ) : 100.

Пеня за період з 06.10.2016 року по 27.10.2016 року становить: 363,34 ( 20 148,58 х 2 х 15 : 366 х 22 : 100 ) грн, з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року - 2 596,68 ( 20 148,58 х 2 х 14 : 365 х 168 : 100 ) грн, з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року - 602,80 ( 20 148,58 х 2 х 13 : 365 х 42 : 100 ) грн., з 26.05.2017 року по 26.06.2017 року - 441,61 ( 20 148,58 х 2 х 12,5 : 365 х 32 : 100 ) грн.

Таким чином, всього за період з 06.10.2016 року по 26.06.2017 року пеня становить 4 004,43 ( 363,34 + 2 596,68 + 602,80 + 441,61 ) грн.

Розрахунок 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України здійснюється за формулою: сума 3% річних = Сз ( сума заборгованості ) х І ( 3% річних ) х Д

( кількість днів прострочення ) : 365 : 100.

В даному випадку сума 3% річних становить 437,20 ( 20 148,58 х 3 х 264 : 365 : 100 ) грн.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: Інф. = Сз

( сума заборгованості ) х Інд. ( індекс інфляції за місяць, у % ) - Сз ( сума заборгованості ).

Тому, інфляційні втрати становлять 1 840,36 ( 20 148,58 х 101.8 х 100,9 х 101,1 х 101,0 х 101,8 х 100,9 х 101,3 : - 20 148,58 ) грн.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, враховуючи розмір заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з ТДВ «Експрес страхування» в розмірі 26 363,02 грн, що складається із: страхового відшкодування - 20 148,58 грн; пені - 3 944,31 грн; 3% річних - 430,57 грн; інфляційних втрат - 1 839,56 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове їх задоволення, виходячи з наступного.

Враховуючи вищезазначений висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту і страховим відшкодуванням, то позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення матеріального збитку в розмірі 31 316,96 ( 67 344,74 - 13 180,35 -2 698,85 - 20 148,58 ) грн та витрат на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 800 грн підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення ОСОБА_2 моральної шкоди у розмір 5 000 грн, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеної вимоги, оскільки позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 6, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 625, 979, 988, 992, 1167, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, помилково ухвалив рішення про задоволення лише частини заявлених позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заявлених вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю у встановленій судом другої інстанції частині.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вийти за межі заявлених апеляційних вимог на підставі ч. 4 ст. 367 ЦПК України, оскільки місцевим судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Так, при ухвалення місцевим судом рішення не застосовані положення ст.ст. 23, 625, 979, 988, 992, 1167 ЦК України і навпаки - застосовані положення ст. 1187 ЦК України, які не регламентують правовідносини між сторонами, що виникли.

Доводи ОСОБА_2 , зокрема, про повне відшкодування матеріальної шкоди позивачу страховиком, безпідставність вимог про відшкодування вартості оцінки матеріального збитку та Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» - про наявність пошкоджень, не характерних до ДТП, що сталася, невірне визначення страхувальником шкоди за власною ініціативою, участь транспортного засобу в іншій ДТП, виплату страхового відшкодування потерпілому, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не є правовою підставою для відмови в задоволенні вимог позивача в установленій судом другої інстанції частині.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відповідності до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України вирішити питання щодо розподілу судових витрат наступним чином.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог із Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 398,68 ( (26 363,02 : 63 479,98 ) х ( 640 + 960 ) ) грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 661,19 ( 26 363,02 : 63 479,98 х 4 000 ) грн. Із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 809,50 ( ( 31 316,96 + 800 ) : 63 479,98 х ( 640 + 960 ) ) та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 023,75 ( ( 31 316,96 + 800 ) : 63 479,98 х 4 000 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування збитків внаслідок ДТП скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення заявлених вимог.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 20 148,58 грн, пеню - 3 944,31 грн, 3% річних - 430,57 грн, інфляційні витрати - 1 839,56 грн, судовий збір - 398,68 грн та витрати на правничу допомогу - 1 661,19 грн, що разом складає 28 422,89 грн.

Стягнути з Товариства з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 31 316,96 грн, витрати на проведення оцінки матеріального збитку - 800 грн, судовий збір - 809,50 грн та витрати на правничу допомогу - 2 023,75 грн, що разом складає 34 950,21 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Є.М. Суханова