КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 363/521/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/1815/2020Головуючий у суді першої інстанції - Баличева М.Б. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Масловська К.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгордського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа: Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області, про визнання права власності на частину спадкового майна за законом та виділ його в натурі,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом, згідно з яким, враховуючи уточнену позову заяву від 27.10.2016 року, просила: визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що лишилося після смерті бабусі ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі такі приміщення - 1-4 житлова кімната, площею 14,10 кв.м. та вартістю 85 559,00 грн.; 1-3 житлова кімната, площею 19,50 кв.м. та вартістю 118 326,00 грн.; 1-3 тамбур, площею 3,75 кв.м., вартістю 22 755,00 грн.; 1-3 передпокій, площею 3,75 кв.м., вартістю 22 755,00 грн.; 1-9 житлова кімната, площею 18,10 кв.м., вартістю 89 878,00 грн.; всього по будинку площею 59,20 кв.м., вартістю 339 273,00 грн.; огорожі №№1, 2 вартістю 29 146,00 грн.; всього по будівлям та спорудам 368 419,00 грн., що на 19 951,00 грн. менше від ідеальної долі; 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виділивши їй в натурі такі приміщення - 1-1 веранда, площею 7,10 кв.м., вартістю 33 578,00 грн.; 1-2 кухня, площею 12,10 кв.м., вартістю 57 224,00 грн.; 1-3 ванна, площею 3,90 кв.м., вартістю 18 444,00 грн.; 1-7 житлова (передпокій), площею 16,70 кв.м., вартістю 78 979,00 грн.; всього по будинку площею 39,80 кв.м., вартістю 188 225,00 грн.; тротуар І, вартістю 1 964,00 грн.; всього по будівлям 190 189,00 грн., що на 29 751,00 грн. більше від ідеальної долі; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на її користь понесені судові витрати та врахувати ці суми в рахунок компенсації за перевищення суми виділеної їй долі над ідеальною долею у вартості спірних будинків.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_6 , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з двох житлових будинків з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2 , та розташовані на земельних ділянках площею приблизно 0,40 га будівництва і обслуговування за вказаними адресами.

При цьому, оскільки за життя ОСОБА_6 заповіту не залишила, спадкоємцями за законом після її смерті є ОСОБА_1 та її рідні тітка ОСОБА_3 та дядько ОСОБА_5 .

У зв`язку з зазначеним, а також враховуючи те, що на відкриття спадщини позивач був неповнолітнім, його матір - ОСОБА_7 у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала до Вишгородської державної нотаріальної контори заяву від свого імені про прийняття спадщини, а також, здійснивши відповідні запити до різних установ, почала збирати документи для оформлення спадщини.

Однак, оскільки відповідачі перешкоджають у доступі до спадкового майна та, як наслідок, у отриманні технічних паспортів на будинки через неможливість проведення їх обміру представниками БТІ, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2019 року у задоволенні позову відмовлено (т. 2, а.с. 156-161).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, в силу вимог положень ст. 392 ЦК України, вона має право на захист свої порушених прав у суді, адже не має можливості у позасудовому порядку оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на житлові будинки (т. 2, а.с. 167-169).

Ухвалою Київського апеляційної суду від 28.10.2019 апеляційну скаргу залишено без руху (т. 2, а.с. 174-176).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 2, а.с. 183, 184).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.11.2019 справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (а.с. 188, 189).

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачів у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа свого представника у судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника суд не сповістила.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на праві власності житлові будинки, розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 .

Факт належності вказаних будинків ОСОБА_6 на праві власності підтверджується наявними в матеріалах справи документами в їх сукупності, а саме: копією технічного паспорту на будинок по АДРЕСА_2 , виданого 13.01.2004 року Вишгородським БТІ; копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 4859282 від 27.09.2004 року; копією технічного паспорту на будинок по АДРЕСА_1 , виданого 13.01.2004 року Вишгородським БТІ; копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 4861478 від 27.09.2004 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 11.12.2015 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Загвоздіною А.М. відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої ОСОБА_6 з тих підстав, що вона на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала, протягом строку, встановленого ЦК України, відповідну заяву про прийняття спадщини за законом та інших документів, що підтверджують факт прийняття нею спадщини, в нотаріальну контору не надавала.

Крім того, з пояснень сторін, наданих ними у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом і таке свідоцтво було йому видано на 1/3 спадкового майна.

Водночас, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла також позивач ОСОБА_1 , від імені якої у зв`язку з неповноліттям заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори подала матір - ОСОБА_7 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.01.2016 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове майно, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кожним по 1/3 частинці житлового будинку по АДРЕСА_1 та по 1/3 частині житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11.05.2016 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12.01.2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та на 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , що залишилися після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.01.2017 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12.01.2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 11.05.2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.12.2018 року, яка набрала законної сили 11.01.2019 року, позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове майно, залишено без розгляду.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу неможливості отримання свідоцтва про спадщину за законом, посилався на те, що відповідачі перешкоджають у доступі до спадкового майна та отриманні технічних паспортів на будинки.

Так, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В свою чергу, відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбачуваному законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, у вказаному листі також зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В той же час, будь-яких доказів, які б підтверджували, що нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , матеріали справи не містять.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не заперечують права позивача на 1/3 частину спадкового майна, а документи, які підтверджують право власності ОСОБА_6 на спадкове майно, є в наявності та були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної справи.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача як про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку, так і про виділ та виділ його в натурі, що похідною від основної вимоги, є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, адже у даному випадку право власності він повинен набувати в передбаченому законом порядку, а саме шляхом нотаріального оформлення свого права.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено, що право, за захистом якого він звернувся до суду, порушується, оспорюється чи не визнається відповідачами.

Посилання апелянта на те, що він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї бабусі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки, як вже зазначалося вище, відсутня відповідна відмова нотаріуса у видачі свідоцтва, а перешкод для його отримання наразі не встановлено.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вишгордського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа: Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області, про визнання права власності на частину спадкового майна за законом та виділ його в натурі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 17 січня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська