Справа № 308/5137/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 07.12.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.12.2020 року.
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов мотивовано тим, що 20.09.2008 р. між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.09.2008 р. серія НОМЕР_1 .
У позовній заяві вказано, що за час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.10.2009р. серія НОМЕР_2 та син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.05.2015 р. серія НОМЕР_3 .
В кінці 2017 року позивач дізналася про зраду чоловіка, з моменту зради відповідач припинив підтримувати сприятливу моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на порозумінні, почуттях поваги, взаємодопомоги, взаємної любові, дружби.
Окрім того позивач вказує, що з 2016 року відповідач також ухилявся від виконанням своїх батьківських обов`язків, добровільно в достатньому обсязі не забезпечував дітей всім необхідним для повноцінного розвитку та не брав участь у вихованні дітей.
Позивач вказує на те, що нею вчинялися спроби покращити їх сімейні відносини, однак це не призвело до позитивного результату.
У позовній заяві вказано, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/5418/18 від 25.10.2018 р. позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. та сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2018 р. (день звернення до суду з відповідним позовом) і до досягнення кожною дитиною повноліття (копія рішення додається). Дане рішення суду відповідач у добровільному порядку не виконував. Тому мною виконавчий лист було пред`явлено до державної виконавчої служби для примусового виконання. Аліменти на утримання дітей з відповідача стягувалися декілька місяців у примусовому порядку, проте не в повному обсязі. Надалі відповідач став відмовлятися і на даний час відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей. Про дітей на словах у позивача цікавиться, однак у їх вихованні не бере участь, приходить до них дуже рідко.
Позивач зазначає, що з 30 грудня 2018 року шлюб між подружжям існує формально, вони проживають за різними адресами. Між ними остаточно припинилися шлюбні відносини, ведення спільного господарства.
З огляду на наведені обставини позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем не має.
Позивач вважає, що за таких обставин шлюб з відповідачем зберігати недоцільно, так як подальше його збереження буде суперечити інтересам та інтересам дітей, як і недоцільно надавати нам строк для примирення (ст. 111 СК України).
Позивач зазначає, що вона працевлаштована в компанії ПрАТ «Нова лінія». Діти на даний час перебувають на її утриманні та проживають із нею. Позивач окрім того вказала на те, що не перешкоджає і після розірвання шлюбу не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо прийняття участі у вихованні та матеріальному утриманні наших спільних дітей, у побаченнях та спілкуванні з ними.
З огляду на викладені обставини позивач просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20.09.2008 р. у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис №19. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн., строку на примирення не призначати.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, в судове засідання повторно не з`явився повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, по причини неявки суд не повідомляв. Суд констатує, що окрім направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повідомлення про виклик відповідача в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (http:// court.gov.ua/). Слід зазначити, що жодних клопотань, заяв та відзиву від ОСОБА_4 до суду не надходило.
У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 20.09.2008, 20.09.2008 р. між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, актовий запис №19.
У позовній заяві вказано, що за час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.10.2009р. серія НОМЕР_2 та син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.05.2015 р. серія НОМЕР_3 . Які за твердженням позивача проживають разом із нею на її утриманні.
Згідно позовної заяви позивач та відповідач не проживають разом з 30.12.2018 року, спільного господарства не ведуть.
Згідно матеріалів справи рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/5418/18 від 25.10.2018 р. позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. та сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2018 р. (день звернення до суду з відповідним позовом) і до досягнення кожною дитиною повноліття (копія рішення додається). Дане рішення суду відповідач у добровільному порядку не виконував. Тому мною виконавчий лист було пред`явлено до державної виконавчої служби для примусового виконання. Аліменти на утримання дітей з відповідача стягувалися декілька місяців у примусовому порядку, проте не в повному обсязі. Надалі відповідач став відмовлятися і на даний час відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей. Про дітей на словах у позивача цікавиться, однак у їх вихованні не бере участь, приходить до них дуже рідко.
Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
На даний час ведення сторони по справі не підтримують шлюбне життя, не проживають разом та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.
Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , слід розірвати.
Позовна заява не містить відомостей щодо наявності між сторонами майнового спору.
Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).
У даному позові відсутні відомості про спір між батьками щодо місця проживання дітей. Разом із тим вказано, що діти проживають із позивачем та перебувають на її утриманні.
Суд бере до уваги, що від відповідача до суду не подано відзив або заперечень на позов, а тому вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідно до ч.4 ст.223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути, понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 223, 258, 265, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб укладений 20.09.2008 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20.09.2008 р. у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис №19 - розірвати.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 копійок).
Позивач - ОСОБА_1 , адреса позивача: АДРЕСА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_2 ).
Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош