Провадження 2-н/127/697/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги централізованого теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги централізованого теплопостачання.

09.12.2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відмову у видачі судового наказу, яке мотивоване тим, що викладені в заяві про видачу судового наказу обставини не відповідають дійсності, що боржник не згодна з наведеним в заяві розрахунком заборгованості та ставить під сумнів існування заборгованості за спожиті послуги централізованого теплопостачання.

Суд, розглянувши зазначену заяву, додані до неї документи та клопотання боржника, вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Положення ст. 19 ЦПК України визначають юрисдикцію цивільних справи. Так, ч.3 ст. 19 ЦПК визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в такому порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право.

Викладенні ОСОБА_1 в клопотанні обставини викликають сумнів щодо достовірності викладених заявником обставин, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, за наявності заперечень боржника, наданих доказів на підтвердження таких заперечень, на підставі яких у суду виникають сумніви щодо порушеного права заявника у зв`язку з наданням боржнику послуг з централізованого теплопостачання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Враховуючи наявність спору про право, суд вважає за неможливе розглянути дану справу за правилами наказного провадження, тому у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 165, 166, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги централізованого теплопостачання.

Роз`яснити заявнику право звернутися до суду з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: