Ухвала

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 199/836/19

провадження № 61-17970ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205», треті особи: ОСОБА_2 , Департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» (далі - ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205»), треті особи: ОСОБА_2 , Департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є інвалідом війни та учасником бойових дій. 20 серпня 2018 року о 14 годині 50 хвилин він мав намір здійснити поїздку на автобусному маршруті загального користування № 51, скориставшись встановленою законом пільгою на безоплатний проїзд. Однак, водій, посилаючись на наявність в салоні автобусу двох осіб з аналогічними пільгами, відмовився безоплатно перевозити позивача та вимагав оплатити за проїзд, назвавши його образливими словами. Для фіксації порушення своїх прав та складання протоколу про адміністративне правопорушення, позивач намагався викликати поліцію, але водій силою виштовхав його із салону автобусу. Позивач зазначав, що від зневаги до нього, як до інваліда війни, він зазнав душевних страждань. Перевізник визнав, що поведінка водія автобусу Рута р/н НОМЕР_1 є протиправною і розглянута на засіданні комісії з культури обслуговування. За порушення Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту прийнято рішення про застосування до водія дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Позивач вказував, що отримав душевні страждання внаслідок протиправної поведінки водія та вважає, що його права, як громадянина та інваліда війни, були порушені.

Посилаючись на викладені обставини, просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

30 листопада 2020 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 20 000 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. У силу принципу дизпозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), Верховний Суд не може самостійно визначити виняткові випадки для відкриття касаційного провадження у справі, яка

в силу закону є малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205», треті особи: ОСОБА_2 , Департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев