ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3348/19

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/157/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди,

прізвище судді: Маслюк Н.В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення: 03 листопада 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 70000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 09.09.2009 року ОСОБА_1 був переведений на постійну роботу на посаду - акумуляторника 4 розряду до відокремленого підрозділу локомотивного депо Чернігів Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця». У ніч з 25.05.2018 року на 26.05.2018 року, перебуваючи на роботі, позивач отримав тяжку виробничу травму, про що складено акт про нещасний випадок на виробництві від 11 липня 2018 року та акт про проведення спеціального розслідування. У ході розслідування комісією встановлено, що до його посадових обов`язків акумуляторника не входило виконання ремонту та обслуговування механічного обладнання електропоїзду, але в.о. бригадира, в зв`язку з виробничою необхідністю, а саме недостатньою кількістю працівників, та з метою своєчасного виконання планового технічного обслуговування та ремонту, прийняв рішення про залучення його до виконання робіт по заміні автозчепного пристрою. Також встановлено, що експлуатація устаткування та рухомого складу залізниці, вагон 67010 призвели до настання нещасного випадку. Враховуючи встановлені актами обставини заподіяння виробничої травми та враховуючи норми цивільного законодавства щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, позивач вважає, що виробнича травма позивачу завдана саме джерелом підвищеної небезпеки. Внаслідок вказаних подій він втратив професійну працездатність (35%) і йому встановлено третю групу інвалідності. Отже, ушкодження здоров`я, завдане джерелом підвищеної небезпеки та пов`язане з виконанням ним трудових обов`язків, заподіяло йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, допомагати фінансово та фізично своїй сім`ї. Вказаною травмою порушено нормальні життєві зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він вимушений пересуватися за допомогою палиці.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_1

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 548,85 грн судового збору на користь УК у м.Чернігові/Новозаводський р-н/22030101, , МФО 899998, банк отримувача - Казначейство України, розрахунковий рахунок 5004, код бюджетної класифікації 22030101 (судовий збір ДСА), призначення платежу 02894496.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовної вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме ст.ст.23, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст.173,237-1 КЗпП України, ст.263 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в.о. бригадира ОСОБА_2 не міг вказати позивачу виконувати роботи по заміні автозчепного пристрою, оскільки дана вказівка не відповідала кваліфікації позивача, не входило в коло його обов`язків та порушувала вимоги Інструкції з охорони праці №8,11.

Скаржник вказує на те, що вина відповідача в отриманні травми позивачем не доведена, відсутній причинний зв`язок між заподіянням шкоди та завданими моральними стражданнями позивача, а отже не доведено сам факт завдання моральної шкоди.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук О.О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити без змін рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2019 року, а також вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У справі встановлено, що 19 червня 2008 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до локомотивного депо Укрзалізниці ДТГО південно-західна залізниця, що підтверджується копією наказу №227/ос (а.с.22-23 т.1).

09.09.2009 року ОСОБА_1 був переведений на постійну роботу на посаду - акумуляторника 4 розряду до відокремленого підрозділу Локомотивного депо Чернігів Державного територіально галузевого об`єднання «Південно -Західна залізниця», що підтверджується копією наказу №339/ос (розпорядження) (а.с.21 т.1).

У подальшому, згідно наказу №001 від 01.12.2015 року вказаний підрозділ реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ моторвагонне депо Чернігів регіональної філії «Південно - Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується відмітками в трудовій книзі ОСОБА_1 (а.с.25-27 т.1).

В нічну зміну з 25.05.2018 року на 26.05.2018 року, в цеху ремонту моторвагонного рухомого складу виробничого підрозділу моторвагонне депо Чернігів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з ОСОБА_1 стався нещасний випадок.

За результатами розслідування 12.07.2018 року складено акти форми Н-1 та Н-5 (а.с.28-34, 35-41 т.1).

Основною причиною нещасного випадку встановлено технічну, а саме конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва (код 01), а саме під час встановлення автозчепу при заведенні хвостовика в поглинальний апарат, внаслідок нескоординованих дій між в.о. бригадира ОСОБА_2 та акумуляторником ОСОБА_1 , хвостовик автозчепного пристрою не потрапив в отвір поглинального апарату, через, що автозчеп розвернуло та вдарило по правій нозі ОСОБА_1

Супутньою причиною нещасного випадку встановлено організаційну, а саме невиконання посадових обов`язків. Порушено вимоги п.2.4 Робочої інструкції бригадира (звільненого) підприємств залізничного транспорту та невиконання вимог інструкції п. 1.12, п. 3.1.17 Інструкції з охорони праці №8 для слюсаря з ремонту рухомого складу.

Згідно висновку комісії нещасний випадок з ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом відповідно до п.15 пп.1 та 7 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві». Особами, дії яких призвели до настання нещасного випадку є ОСОБА_2 - в.о.бригадира виробничого підрозділу моторвагонне депо Чернігів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 , які під час встановлення справного автозчепу, а саме заведення хвостовика в поглинальний апарат, ОСОБА_2 не скоординував свої дії з акумуляторником ОСОБА_1 , який намагався допомогти, внаслідок чого хвостовик автозчепного пристрою не потрапив в отвір поглинального апарату, через що його розвернуло та вдарило по правій нозі ОСОБА_1 .

Зазначені обладнання електропоїзда є джерелом підвищеної небезпеки та належать відповідачу.

Згідно п. 1.7 Інструкції з охорони праці №8 для слюсаря з ремонту рухомого складу, до роботи слюсарем допускаються особи віком не молодше 18 років, які мають посвідчення на право виконання робіт, пройшли попередній медичний огляд, вступні інструктажі з охорони праці та протипожежний, професійне навчання, перевірку знань з охорони праці та електробезпеки, стажування і допущені до самостійної роботи (а.с.59-70 т.1).

Відповідно п.1.7 Інструкції з охорони праці №11 для акумуляторника, до роботи акумуляторником допускаються особи віком не молодше 18 років, які пройшли спеціальне навчання, мають відповідну кваліфікацію, а також пройшли медичне обстеження, вступний інструктаж по охороні праці та інструктаж на робочому місці, перевірку знань з охорони праці (а.с.71-75 т.1).

Відповідно до листа голови ППО ВПМУ моторвагонного депо від 16.02.2018 року та акту комісійного обстеження території моторвагонного депо Чернігів від 14.02.2018 року були виявленні суттєві недоліки, які порушують вимоги з охорони праці та загрожують життю та здоров`ю працівників, які не усунуті (а.с.56-57 т.1).

Листом від 28.02.2019 року №1431-2 управління виконавчої дирекції фонду у м. Києві звернулось до регіональної філії «Південно-Західна залізниця» з проханням прийняти рішення щодо розміру відсотка зменшення одноразової допомоги потерпілому від нещасного випадку ОСОБА_1 , так як ушкодження здоров`я настало внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці (а.с.180-181 т.1).

Протоколом засідання комісії з охорони праці моторвагонного депо Чернігів від 11 березня 2019 року розмір одноразової допомоги ОСОБА_1 зменшено на 1% (а.с.182-183 т.1).

Згідно висновку Чернігівської міської лікарні №2 від 12 червня 2018 року постраждалий ОСОБА_1 26.05.2018 року госпіталізований до травматичного відділення з діагнозом: відкритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням. Дане пошкодження відноситься до категорії тяжких травм, отриманих на виробництві (а.с.43).

Як вбачається із виписного епікризу №6817, №12094 із медичної карти стаціонарного хворого 06.06.2018 року ОСОБА_1 проведено операцію БІОС великогомілкової кістки та рекомендовано санаторно-курортне лікування (а.с.48,49 т.1).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК від 09.01.2019 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 35% з 09.01.2019 року, встановлено третю групу інвалідності строком до 01.02.2020 року (а.с.42 т.1).

Також, згідно довідки №90 від 10 січня 2019 року ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує звільнення від робіт пов`язаних з підняттям тяжкості, тривалим перебуванням на ногах (а.с.50 т.1).

Як вбачається із копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 в період після травми, останній постійно страждає від безсоння, відчуває сильний головний біль та біль у серці, перебуває в стані підвищеної нервозності, у зв`язку з чим вимушений звертатись до лікарні (а.с.86-99 т.1).

Як вбачається із матеріалів справи 14.02.2018 року профкомом ППО ВПМУ моторвагонного депо Чернігів складено акт на предмет дотримання охорони праці. Перевіркою було встановлено, що стропи кран-балки в цеху з ремонту МВРС в зношеному стані, присутнє викривлення кріплень та розшарування металевого канату. На бирці відсутня дата випробувань та ін (а.с.57 т.1).

У зв`язку з чим, 16.02.2018 року вільною профспілкою машиністів України, членом якої є позивач, було направлено лист на ім`я начальника виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Чернігів» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» яким повідомлялось про результати комісійного огляду перевірки охорони праці на території моторвагонного депо Чернігів від 14.02.2018 року та вимагалось негайно припинити роботи на вказаних територіях на період, необхідний для усунення виявлених зауважень та недоліків (а.с.56 т.1).

Згідно свідоцтва про шлюб дружиною ОСОБА_1 є ОСОБА_3 (а.с.18 т.1). Вказані особи мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19 т.1) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20 т.1).

Як вбачається із довідок про доходи ОСОБА_3 працює медичною сестрою КНП «Чернігівська міська лікарня №2» Чернігівської міської ради, середньомісячний розмір її доходу становить 4 899 грн (а.с.51 т.1).

ОСОБА_1 з січня 2018 року по квітень 2018 року отримав заробітну плату, розмір якої 34 002,29 грн (а.с.58 т.1). Також в період з 01.05.2018 року по 31.12.2018 року ОСОБА_1 було нараховано дохід в сумі 69 261,14 грн, до виплати 55 571,05 грн (а.с.173-174 т.1).

У період з 07.07.2018 року по 13.07.2018 року неповнолітній ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня» (а.с.52-53 т.1).

Згідно копій квитанцій від 20.08.2018 року та 03.09.2018 року ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» видано кредит на суму 7 601 грн (а.с.55 т.1).

Із оглянутих в судовому засіданні копій нарядів на відрядні роботи за період з 01.01.2018 року по 30.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 у період з 04.01.2018 року по 28.01.2018 року виконував роботу як слюсар з ремонту рухомого складу (а.с.229-241 т.1), з 02.02.2018 року по 26.05.2018 року виконував роботу акумуляторника (а.с.243-304 т.1); в період з 25.05.2018 року по 26.05.2018 року відпрацьовано 4 години (а.с.302 т.1).

Згідно платіжних відомостей та розрахунків заробітної плати за період з січня 2018 року по травень 2018 року ОСОБА_1 отримав заробітну плату відповідно до посади - акумуляторника (а.с.305-319 т.1).

Відповідно до табелів обліку використання робочого часу працівників ВП Моторвагонне депо Чернігів за період з 01.01.2018 року по 26.05.2018 року ОСОБА_1 працював і його робочий час згідно правил внутрішнього трудового розпорядку протабельовано. Табелі підписані відповідальною особою, керівником структурного підрозділу та працівником кадрової служби (а.с.320-326 т.1).

Відповідно до ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ч.ч. 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки згідно висновку комісії нещасний випадок з ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, і у зв`язку з цим наявні підстави, передбачені ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, їх глибину та тривалість, ступінь втрати ним професійної працездатності - 35%, отриману обмеженість у фізичних можливостях, у пересуванні, самообслуговуванні, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, додаткові витрати на відвідування лікувальних закладів та обґрунтовано, виходячи із принципу розумності, виваженості та справедливості, а також роз`яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, визначив розмір моральної шкоди у сумі 50000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що вина відповідача в отриманні травми позивачем не доведена, відсутній причинний зв`язок між заподіянням шкоди та завданими моральними стражданнями позивача, а отже не доведено сам факт завдання моральної шкоди не приймаються до уваги, так как відповідно до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 26 травня 2018 року о 03 год 40 хв на регіональній філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» нещасний випадок з ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом відповідно до пунку 15 підпункту 1 та 7 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232. Як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що в.о. бригадира ОСОБА_2 не міг вказати позивачу виконувати роботи по заміні автозчепного пристрою, оскільки дана вказівка не відповідала кваліфікації позивача, не входило в коло його обов`язків та порушувала вимоги Інструкції з охорони праці №8,11 не приймаються до уваги, оскільки обставини нещасного випадку встановлені актами, складеними за формою Н-1 та Н-5 (а.с.28-34, 35-41 т.1).

Інші обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України)

З відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Як убачається з матеріалів справи, в суді апеляційної інстанції правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Ковальчук О.О. (а.с.20,23,24,25 т.2) на підставі укладеного між ними договору про надання юридичних послуг (професійної правничої домогоми) від 18 грудня 2019 року (а.с.26-29 т.2), за надання якої, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 20 грудня 2019 року, ОСОБА_1 сплатив 4000 грн (а.с.31 т.2). Також, на а.с.30 т.2 міститься акт виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг від 18 грудня 2019 року (а.с.30 т.1). При визначенні суми, що підлягає відшкодуванню за отримання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів враховує підготовлення відзиву на апеляційну скаргу, складність справи, часу витраченого адвокатом на виконання наданих послуг та вважає співмірним розмір витрат в сумі 1000 грн, які належить стягнути з відповідача на користь позивача

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (місцезнаходження: вул. Тверська, буд.5, м. Київ, 03680, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1000 (одна тисяча) грн 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання

Судді