Провадження № 2/760/5393/20
В справі № 760/9583/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Шпори М.М.

представника позивача - Артеменка П.М.

представника відповідача 1- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-я особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чучукало Владислав Леонідович про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачці ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за Кредитним Договором № 2501/0108/72-484 від 08 серпня 2008 року, яка станом на 10 січня 2020 року складає 1 538 490,70 дол. США 70, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження» за цінами, не нижчими за звичайні ціни на цей вид майна.

Посилається в позові на те, що 08 січня 2008 року між АКБ «ТАС - Комерцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2501/0108/72/484.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 230 000,00 дол. США на строк з 08 січня 2008 року по 08 січня 2028 року включно на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит у сумі 230 000, 00 дол. США.

В свою чергу останній не виконує взяті на себе зобов`язання,в результаті чого станом на 10 січня 2020 року виникла заборгованість, яка становить 502 612, 39 дол. США, з яких:

-219 732,00 дол. США - заборгованість за кредитом;

-282 880,39 дол. США - заборгованість за відсотками.

У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх зобов`язань за умовами договору на суму боргу нарахована неустойка у розмірі 1 035 878,31 дол. США пені.

Пунктом 10.11 Кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності за будь - якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років.

З метою забезпечення належного виконання відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору був укладений Договір застави майнових прав № 2501/0108/72-484-Z, предметом якого являються:

- майнові права за Договором № ОВК-041-0-506 від 29 листопада 2007 року купівлі продажу майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , укладеному між заставодавцем та ТОВ «Трієст».

Згідно детальної інформації про юридичну особу - ТОВ «Трієст» стан суб`єкта: припинено, дата запису: 30 грудня 2011 року.

Згідно п.1.4 Договору застави вартість предмету застави складає 1 289 479, 02 гр.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією ТОВ «Фінансова компанія» «Вектор Плюс» був укладений Договір факторингу №15, за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір факторингу, внаслідок чого відбулася заміна кредитора, тобто ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача та іпотекодержателя майна.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 січня 2020 року стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 27 листопада 2012 року отримав свідоцтво про право власності НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_3 .

21 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_2 уклав договір купівлі продажу квартири з відповідачем ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чучукалом В.Л.

Відповідно до п.3.1 Договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави у випадках, передбачених умовами цього договору, а також якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум процентів за користування кредитом та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум штрафних санкцій, передбачених Кредитним договором.

Сторони погоджуються, що укладання (підписання) додаткових документів для підтвердження звернення стягнення на предмет застави та його реалізації, крім цього Договору, не потрібно.

У відповідності до п.3.2.1 Договору застави заставодавець вважається таким, що відступив, а заставодержатель таким, що прийняв права вимоги, що складають предмет застави та випливають з Договору № ОВК-041-0-506 від 29 листопада 2007 року купівлі-продажу майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , укладеному між заставодавцем та ТОВ «Трієст», яке є боржником відповідно до вказаного договору.

Відповідно до п.2.1.1, 2.1.3 Договору застави заставодержатель має право у випадку порушення заставодавцем зобов`язань за Кредитним договором та/або зобов`язань, передбачених цим Договором, незалежно від настання строку виконання забезпеченого заставою зобов`язання звернути стягнення на заставлене право та реалізувати його шляхом використання норм цивільно-правового інституту відступлення права вимоги у порядку, передбаченому розділом 3 цього Договору, зокрема п.3.2 зазначеного розділу Договору, без укладання будь - яких додаткових договорів щодо відступлення права вимоги; самостійно вживати заходів, які необхідні для захисту оставленого права проти порушень з боку третіх осіб.

Таким чином, вважає, що ТОВ «Кредитні ініціативи», як Іпотекодержатель, має право звернутися до нового власника предмета іпотеки, а саме відповідача ОСОБА_1 , з вимогою звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно в рахунок виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором.

Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ Оціночна - консалтингова група «Експерт - Капітал» ринкова вартість вказаної квартири станом на 13 березня 2020 року становить 91 154,10 дол. США, що еквівалентно 2 356 333,49 гр.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

В подальшому, після надання пояснень та оголошеної в справі перерви в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_1 21 серпня 2013 року за договором купівлі-продажу придбала у власність квартиру АДРЕСА_3 .

Зазначений правочин ніким не був оспорений та не визнаний недійсним.

На момент укладення договору купівлі-продажу на квартиру були відсутні будь-які обтяження та/або заборони, відсутні вони і на момент звернення позивача до суду з даним позовом.

Як вбачається з наявного в матеріалах спарви Витягу №22613587 від 16 лютого 2009 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис, параметрами якого є:

- вид обтяження - поточне обтяження;

- тип обтяження - застава рухомого майна;

- термін дії обтяження - 16 лютого 2014 року.

Заперечуючи перехід до позивача права вимоги на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року та прав первісного кредитора щодо ОСОБА_2 , посилається на те, що позивачем не надано доказів заміни сторони в зобов`язанні, оскільки з наданих до суду та не засвідчених належним чином встановити факт переходу до позивача прав за договорами неможливо.

Станом на момент звернення позивача до суду та станом на момент подання цього відзиву у Державних реєстрах, до яких вносяться записи про наявні обтяження майна, відсутні будь-які записи як по предмету застави, так і по боржнику, відсутні записи і щодо обтяження.

Відповідно до умов Кредитного договору та Договору застави майнових прав у первісного кредитора, у разі порушення зобов`язання, виникали права відповідно до Договору застави майнових прав.

Тобто, якщо до позивача і перейшли права первісного кредитора, то тільки в межах Договору застави майнових прав, а не іпотечного договору, якого взагалі не було укладено, а отже відносини між кредитором і відповідачем ОСОБА_2 регулюються положеннями Законом України «Про заставу», а не Законом України «Про іпотеку».

Між банком та боржником не укладалося договорів іпотеки в розумінні Закону України «Про іпотеку», договір не посвідчувався нотаріально, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вносилися записи про обтяження, що підтверджується даними наявних у справі інформаційних довідок № 198207508 від 29 січня 2020 року та № 198203306 від 29 січня 2020 року.

Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом звернення стягнення в порядку Закону України «Про іпотеку» не відповідає вимогам закону, а тому просить відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа до суду неодноразово не з`являлися, про час розгляду справи повідомлялись належним чином.Про причини неявки суд до відома не ставили.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 546 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов`язання та зазначає, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 586 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернуто стягнення.

За змістом ч. 2 ст. 583 ЦК заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Судом встановлено, що 08 січня 2008 року між АКБ «ТАС - Комерцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2501/0108/72/484.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 230 000,00 дол. США на строк з 08 січня 2008 року по 08 січня 2028 року включно.

З метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 основного зобов`язання перед банком був укладений Договір застави майнових прав № 2501/0108/72-484-Z, предметом якого являється:

- майнові права за Договором № ОВК-041-0-506 від 29 листопада 2007 року купівлі - продажу майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , укладеному між відповідачем ОСОБА_2 та ТОВ «Трієст».

Пунктом 1.4 Договору застави сторони визначили вартість предмета застави в розмірі 1 289 479, 02 гр.

/ а.с. 17 - 19, 20 - 29 /

Встановлено також, що 27 листопада 2012 року відовідач ОСОБА_2 отримав Свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1 .

21 серпня 2013 року між відповідачами був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого право власності на спірну квартиру перейшло до відповідачки ОСОБА_1

/ а.с. 35 - 61, 110 - 112 /

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією ТОВ «Фінансова компанія» «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу, за умовами якого банк відступив своє право вимоги за укладеним з відповідачем ОСОБА_2 кредитним договором.

В цей же день був укладений договір факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», до якого перейшло право вимоги за умовами кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за умовами кредитного договору станом на 10 січня 2020 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 становить 502 612, 39 дол. США, з яких:

-219 732,00 дол. США - заборгованість за кредитом;

-282 880,39 дол. США - заборгованість за відсотками.

Крім того, за порушення умов договору нарахована неустойка в розмірі 1 035 878,31 дол. США.

/ а.с. 9 - 16 /

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому самому обсязі і на тих самих умовах, що існували до моменту такого переходу, якщо інше не передбачено законом або договором.

З точки зору закону при відступленні права вимоги не відбувається припинення або зміна зобов`язання, а лише змінюється кредитор у відповідному зобов`язанні, тобто особа, на користь якої боржник повинен виконати зобов`язання, забезпечені заставою.

Виходячи з цього, до позивача відповідно до укладеного ним Договору факторингу перейшло право первісного кредитора щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за укладеним з банком кредитним договором та права заставодержателя в межах, визначених Договором застави.

Звертаючись до суду за захистом порушеного права як підставу позову позивач зазначає та обґрунтовує своє право Законом України « Про іпотеку».

В той же час, з точки зору закону застава та іпотека не є ідентичними за своїм змістом та наслідками невиконання основного зобов`язання.

Судом встановлено та не спростовувалося представником позивача, формою забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_2 при укладенні кредитного договору сторони обрали заставу майнових прав.

Представник позивача не заперечував, що Договір іпотеки між його сторонами не укладався.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 липня 2010 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ »Сведбанк» 2 451 151, 00 гр. заборгованості за кредитним договором.

Тобто, на момент укладення договору факторингу та отримання позивачем права вимоги за відступленим банком кредитним договором, обсяг відповідальності відповідача ОСОБА_2 становив 2 451 151, 00 гр. відповідно до ухваленого судом рішення.

Рішення суду залишено без змін в частині стягнутої суми заборгованості ухвалою Апеляційного суду Чернівецької обл. від 20 жовтня 2010 року.

Про обізнаність позивача про наявність даного рішення суду свідчить і його звернення до суду в жовтні 2013 року з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яка була задоволена ухвалою суду від 07 листопада 2013 року.

/ а.с. 211 - 249 /

Відповідно до ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Частинами 1, 6 ст. 20 Закону визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Порядок звернення застави на майнові права визначено ст.ст. 23, 51 Закону України «Про заставу».

Відповідно до ст.23 Закону при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.51 Закону при заставі прав, якщо інше не передбачено договором, заставодержатель має право незалежно від настання терміну виконання забезпеченого заставою зобов`язання вимагати в судовому порядку переводу на себе заставленого права.

Звертаючись до суду, позивач просить у порядку захисту порушеного права звернути стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру шляхом проведення прилюдних торгів у порядку, визначеному Законом України « Про виконавче провадження».

Враховуючи, що Договір іпотеки між сторонами кредитного договору не укладався, квартира, як об`єкт, в іпотеку не передавалася, а предметом застави були майнові права, а не сама квартира, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту в порядку Закону України « Про іпотеку» суперечить вимогам закону та домовленостям сторін при укладенні даних договорів.

Крім того, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців, яке на момент укладення договору факторингу та отриманого позивачем права вимоги за кредитним договором набрало законної сили, позивач отримав право вимоги на 2 458 881, 56 гр., заявляючи при зверненні до суду з даним позовом суму заборгованості в розмірі 1 538 490, 70 доларів США.

Як зазначено в ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому самому обсязі і на тих самих умовах, що існували до моменту такого переходу.

Це ж саме визначено і укладеними договорами факторингу.

З урахуванням вкладеного вище, звернення первісного кредитора - ПАТ`Сведбанк» до суду в 2009 році про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, задоволення вимог банку на 2 458 881, 56 гр., суд вважає, що нарахування позивачем до стягнення з боржника заборгованості в іншому розмірі не відповідає умовам укладених договорів та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, встановлений законом.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені частиною другою статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Тобто, особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що обраний позивачем при зверненні до суду спосіб захисту не відповідає вимогам закону та укладеним договорам, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.15, 16, 512, 514, 546, 548, 583, 586, 590, 1054 ЦК України, с.ст.1,4, 20, 23,51 Закону України « Про заставу», ст.ст. 4-5, 12-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю « Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2020 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва