Ухвала

08 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2-609/10

провадження № 61-17602 ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Балаклицький Вячеслав Вікторович, на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області у складі судді Малихіна О. О. від 30 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Котелевець А. В., Яцини В. Б., від 19 жовтня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача у виконавчому листі,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТОВ «ФК «Гефест») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») на правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчих листах № 2-609/10, що видані Люботинським міським судом Харківської області, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у розмірі 12 096,64 дол. США, що еквівалентно 95 683,22 грн, 253 432,20 грн штрафних санкцій та судових витрат.

23 серпня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором від 08 серпня 2008 року, тому заявник просив замінити на нього стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, заяву ТОВ «ФК «Гефест» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчих листах № 2-609/10, що видані Люботинським міським судом Харківської області відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

До Верховного Суду 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій не було повно та всебічно досліджено усі обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Крім того, у касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримав поштою лише 29 жовтня 2020 року, що підтверджується відповідними доказами.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 серпня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Гефест» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору від 08 серпня 2008 року відносно боржниківПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Гефест», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно встановив, що до заявника перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору від 08 серпня 2008 рокувідносно боржників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у зв`язку з чим заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги повідношенню до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . При цьому, суди вірно виходили з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимогиє матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Гефест», замінивши стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , оскільки звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18) .

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Гефест» не надало доказів того, що на підставі договору про відступлення прав вимоги від 23 серпня 2019 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» дійсно передало у власність ТОВ «ФК «Гефест» право вимоги до боржників не заслуговують на увагу, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «ФК «Гефест» набуло право вимоги за кредитним договором згідно з витягом з реєстру боржників, додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги.

Доводи касаційної скарги про те, що ухвалені судами попередніх інстанцій судові рішення у справі є незаконними та ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права є безпідставними, оскільки підставою для заміни стягувача у справі, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Балаклицький Вячеслав Вікторович, про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2020 року та постанови Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Балаклицький Вячеслав Вікторович, на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача у виконавчому листі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара