У Х В А Л А

"16" січня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/765/20

провадження № 2о/755/100/20

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Устинова Ірина Євгенівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Устинова Ірина Євгенівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України)

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 315 ЦПК України, останньою наведено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи за заявами про встановлення факту проживання однією сім`єю вітчима-спадкодавця, його дружини та пасинка - в переліку відсутні.

В ч. 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, згідно з ст. 293, ч. 2 ст. 317 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно д ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду, - що кореспондується із положенням п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Як убачається із змісту поданої заяви та долучених до неї копій документів, заявник просить суд встановити факт проживання однією сім`єю із своєю матір`ю спадкодавцем, з підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, що є підставою відмови у відкритті провадження у справі, оскільки вказані правовідносини містять спір про право заявника на спадщину після смерті спадкодавця.

Крім того, згідно змісту даної заяви та постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. від 13.12.2019 року, останньою відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із ненаданням заявником документів на підтвердження його проживання разом із матір`ю на момент її смерті.

Разом з тим, вказана відмова нотаріуса є спірною, оскільки заявник є спадкоємцем першої черги/сином спадкодавця, крім того є спадкоємцем за заповітом, тому має безумовне право на отримання спадщини попри проживання із матір`ю на момент смерті останньої, тобто факт проживання чи не проживання не позбавляє права першої черги від народження та права на спадщину за заповітом. Таким чином, вказана відмова нотаріуса від 13.12.2019 року, що є рішенням офіційної особи, також може бути оскаржена у встановленому законом порядку, ураховуючи, що норми закону, на які здійснено посилання нотаріусом, не передбачають обов`язку спадкоємця на встановлення заявленого факту.

З огляду на вищевикладене та, встановивши, що заявник звернувся до суду із заявою, яка пов`язана із вирішенням спору про право, така заява має бути розглянута за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 186, 258-261, 293, 315, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Устинова Ірина Євгенівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті.

Роз`яснити заявнику його право звернення до суду за правилами загального позовного провадження або із скаргою на постанову приватного нотаріуса.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Заявник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя: В.І. Галаган