Єдиний унікальний номер 725/2305/20
Номер провадження 2/725/372/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачівпро стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначав, що відповідно до укладеного договору №CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 118995,00 Доларів США на термін до 04.08.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Крім того, умовами договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник зобов`язався надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Також умовами договору визначено, що у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_5 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання відповідача за договором №CVMWGK00000006 між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори поруки , за умовами яких останні взяли на себе зобов`язання відповідати перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором відповідача ОСОБА_1 в солідарному порядку, кожен окремо.

При цьому Банк зазначав, що свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 118995,00 Доларів США.

Разом з тим, у порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, що призвело до того, що станом на 01.04.2020 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 532329,71 доларів США, яка складається у тому числі: із заборгованості за кредитом 10735,68 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 95315,46 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 21917,97 доларів США., пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором 404360,60 доларів США.

Однак, оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 36199,43 доларів США, яка складається із наступного: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 10735,68 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 20.04.2017 року по 01.04.2020 року 3545,78 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 21917,97 доларів США.

При цьому, банком з метою досудового врегулювання спору відповідачу та відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, поручителям було направлено на адресу письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором №CVMWGK00000006, яка залишилася без виконання.

Посилаючись на вказане Банк просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 36199,43 доларів США, що за курсом 27.62 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2020 року складає 999828,26 грн. станом на 01.04.2020 року за кредитним договором №CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

18.06.2020 року Відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду було подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

Крім того, 18.06.2020 року ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання припиненим кредитного договору №CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.09.2020 року вищевказану зустрічну позовну заяву прийнято до провадження.

Зокрема, звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначав, що 05.08.2005 року між ним та AT КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір № CVMWGK00000006, за умов якого AT КБ «Приватбанк» надав кредит у розмірі 118 995,00 доларів США терміном до 04.08.2025 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між AT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори поруки, а також між AT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № CVMWGK00000006 від 09.08.2005 року, предметом якого було належне йому на праві приватної власності домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2009 році Банк у зв`язку із порушенням ним строків виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.

В подальшому, заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.09.2009 року у справі № 2-742/09, яке набрало законної сили, позов AT КБ «Приватбанк» задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року в розмірі 752161,72 гривень (97683,34 доларів США) за курсом 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/56 від 12 лютого 2009 року звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаних предметів іпотеки (на підставі договору іпотеки № CVMWGK00000006 від 09 серпня 2005 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Крім того, даним судовим рішенням також було виселено ОСОБА_1 з домоволодіння по АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Кіцмань.

Також у 2016 році AT КБ «Приватбанк» звернулося у Кіцманський районний суд Чернівецької області з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про виселення ОСОБА_2 з домоволодіння по АДРЕСА_1 та на підставі заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.06.2016 року у справі № 718/463/16-ц, яке набрало законно сили, виселено ОСОБА_2 з домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що у зв`язку із звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми боргу за кредитом, звернення банку до суду про стягнення суми боргу з нього та поручителів є фактично подвійним стягненням, просив визнати укладений між ним та АТ КБ «Приват Банк» кредитний договір № CVMWGK00000006 від 09 серпня 2005 року, припиненим.

10 листопада 2020 року від представника відповідача за зустрічним позовом через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій він заперечував проти зустрічних позовних вимог, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову через його безпідставність, а також застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності. Позовні вимоги позивача за первісним позовом задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Зокрема, суду пояснив що дійсно у 2009 році Банк звертався до суду із позовом до боржника про стягнення суми боргу за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, чи скористався банк при звернення до суду із даним позовом своїм правом дострокового стягнення усієї суми боргу йому не відомо та з рішення суду це не зрозуміло. Разом з тим, зважаючи на те, що після взяття іпотечного майна на баланс банку весь розмір стягнутого боргу не був погашений, вважає, що банк має право на звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача та поручителів залишку суми боргу та інших платежів та це не є подвійним стягнення, а тому відсутні й підстави для визнання кредитного договору припиненим. Також підтримав подані заяви про застосування до зустрічних позовних вимог наслідків пропуску строку позовної давності. Просив первісний позов задовольнити в повному обсязі.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника Банку, а також дослідивши письмові матеріали по справі, суд приходить до наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 5 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та Банком укладено кредитний договір №CVMWGK00000006, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 118995,00 Доларів США на термін до 04.08.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 13-14).

При цьому, умовами договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник зобов`язався надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_5 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Крім того, з метою забезпечення виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №CVMWGK00000006 між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожним окремо, укладено договори поруки , за умовами яких останні взяли на себе зобов`язання відповідати за виконання ОСОБА_4 кредитних зобов`язань в солідарному порядку (а.с. 15, 16,17).

Як встановлено судом, АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало у повному обсязі, а саме видало відповідачу кредит у розмірі 118995,00 доларів США.

Однак, ОСОБА_4 у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв`язку із чим Банк у 2009 році звернувся до суду із відповідним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення суми боргу.

В подальшому, заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.09.2009 року у справі № 2-742/09, яке набрало законної сили, позов AT КБ «Приватбанк» задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року в розмірі 752161,72 гривень (97683,34 доларів США) за курсом 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/56 від 12 лютого 2009 року було звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаних предметів іпотеки (на підставі договору іпотеки № CVMWGK00000006 від 09 серпня 2005 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.100). Крім того, судом було постановлено виселити ОСОБА_1 з домоволодіння по АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Кіцмань.

Також як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.06.2016 року у справі № 718/463/16-ц, яке набрало законної сили, було задоволено позовні вимоги AT КБ «Приватбанк» та постановлено виселити ОСОБА_2 з домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до долученої представником АТ КБ «Приват Банк» до матеріалів справи виписки по рахунку, в рахунок погашення заборгованості у сумі 97683,34 доларів США за рахунок відчуження забезпечувального майна, з ОСОБА_4 стягнуто заборгованість у розмірі 81299,04 грн. доларів США (а.с. 149), у зв`язку із чим, зобов`язання відповідачів за кредитним договором № CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року виконано не в повному обсязі.

При цьому, як пояснив у судовому засіданні представник банку, після взяття іпотечного майна на баланс Банку з відповідача списано суму боргу за кредитом в розмірі 81299,04 грн. доларів США, однак ця сума не в повному об`ємі покрила борг відповідача за кредитом та борг стягнутий на підставі рішення суду у 2009 році,, а тому банк має право звернутися до суду із вимогою про стягнення з відповідача суми залишку заборгованості на інших платежів, оскільки зобов`язання ОСОБА_4 за кредитним договором не припинено.

Зокрема, на підтвердження суми боргу Банком надано розрахунок, відповідно до якого ОСОБА_1 станом на 01.04.2020 року має заборгованість у розмірі 532 329,71 доларів США, яка складається у тому числі: із заборгованості за кредитом 10735,68 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 95315,46 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 21917,97 доларів США., пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором 404360,60 доларів США.

Однак, звертаючись до суду Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 36199,43 доларів США, яка складається із наступного: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 10735,68 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 20.04.2017 року по 01.04.2020 року 3545,78 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 21917,97 доларів США.

На підтвердження суми боргу за кредитом Банком надано суду відповідний розрахунок ( а.с. 4-7).

Так, згідно вимог ч. 1, п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже було встановлено судом, у зв`язку з порушенням строків виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором AT КБ «Приватбанк» у 2009 році звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.

В подальшому, заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.09.2009 року у справі № 2-742/09, яке набрало законної сили, позов AT КБ «Приватбанк» задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року в розмірі 752161,72 гривень (97683,34 доларів США) за курсом 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/56 від 12 лютого 2009 року було звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаних предметів іпотеки (на підставі договору іпотеки № CVMWGK00000006 від 09 серпня 2005 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.100).

При цьому, заперечуючи проти первісного позову відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування до вимог банку про стягнення суми боргу наслідків пропуску строку позовної давності, вказуючи на те, що надіславши боржнику вимогу про дострокове стягнення суми боргу та в подальшому звернувшись у 2009 році до суду із відповідним позовом, Банк змінив терміни повернення кредиту й відповідно право банку на звернення до суду із відповідним позовом після постановлення судом рішення у 2009 році сплило у 2012 році, а тому наявні усі підстави для застосування до спірних відносин наслідків пропуску строку позовної давності( а.с. 48-51).

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Крім того, цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

При цьому, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Враховуючи вищевказані положення закону та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що Банк звертаючись у 2009 році до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_4 суми боргу за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Крім того, з наданого позивачем на підтвердження суми боргу за кредитом Банком розрахунку убачається, що ОСОБА_4 погашення суми боргу за кредитом було припинено у 2009 році й відповідно останній платіж, зокрема на погашення процентів за користування кредитом ним вчинено 17 лютого 2009 року (а.с 5) та після винесення судом заочного рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач припинив проводити сплату платежів за кредитним договором в рахунок погашення заборгованості.

При цьому як убачається з матеріалів справи, з позовом до суду про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося 18 травня 2020 року (а. с. 1).

Таким чином, оскільки банк звернувся до суду і рішенням суду від 30 листопада 2009 року вимоги банку задоволено, позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, а тому виходячи із вищевикладеного, на момент звернення до суду із даним позовом закінчився строк позовної давності для звернення із даними позовними вимогами й відповідно у задоволенні позову Банку слід відмовити і зв`язку із спливом строку позовної давності для звернення до суду.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання припиненим кредитного договору №CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року, то суд зазначає наступне.

Як було вже встановлено судом, заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року в розмірі 752161,72 гривень (97683,34 доларів США) за курсом 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/56 від 12 лютого 2009 року було звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як вбачається із виписки, долученої представником АТ КБ «Приват Банк» до матеріалів справи, в рахунок погашення заборгованості у сумі 97683,34 доларів США за рахунок відчуження забезпечувального майна, стягнуто заборгованість у розмірі 81299,04 грн. доларів США (а.с. 149), у зв`язку із чим, зобов`язання відповідачів за кредитним договором № CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року виконано не в повному обсязі.

Так, згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Таким чином, наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18) від 18 вересня 2018 року.

Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року, в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне та задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання не виключає можливості стягнення заборгованості за основним зобов`язанням в інший спосіб.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання припиненим кредитного договору №CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року, а також відсутні й підстави для застосування в даному спорі наслідків пропуску строків позовної давності, оскільки про порушення свого права ОСОБА_4 фактично дізнався не у 2009 році , а після пред`явлення у 2020 році банком позову про стягнення з нього та поручителів суми заборгованості за кредитним договором.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 15-16, 261, 267, 509-510, 525, 526, 549-554, 611, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 141, 263-265, 280-282, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору припиненим,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало