Справа №461/6585/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2020 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Береза П.Р.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, покликаються на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 118699 від 02.06.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Mazda СХ-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 15.12.2017 року в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Згідно з постановою Галицького районного суду міста Львова від 29.01.2018 року особою винною в настанні ДТП, визнано ОСОБА_1 . Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про визнання ДТП страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування в розмірі 40 397 грн. 76 коп. При цьому Позивач відповідно до п. 10.5.5 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 118699 від 02.06.2017 року, зарахував частину страхового відшкодування в розмірі 3 495 грн. 27 коп. в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення акту взаємозаліку. Іншу частину суми страхового відшкодування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на розрахунковий рахунок ТОВ «Ніко Захід Моторс» шляхом безготівкового перерахування суми в розмірі 36 902 грн. 49 коп. (40 397 грн. 76 коп. - 3 495 грн. 27 коп. = 36 902 грн. 49 коп.). В порядку досудового врегулювання спору ПрАТ СК «ВУСО» сплатили на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 25 447 грн. 76 коп. Вважає, що після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до ОСОБА_1 про страхове відшкодування в розмірі 14 959 грн. 00 коп. Оскільки відшкодування не проведено, просить стягнути з відповідача вищенаведену суму грошових коштів.
Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву, у якій просить судове засідання проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про дату судового засідання була повідомлена належним чином. Також, не подала до суду письмових пояснень на предмет позовних вимог. Суд постановив проводити за відсутності третьої особи, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено наступне.
02.06.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 118699 від 02.06.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Mazda СХ-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5).
15.12.2017 року в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль.
Згідно з постановою Галицького районного суду міста Львова від 29.01.2018 року особою винною в настанні ДТП, визнано ОСОБА_1 (а.с.16)
Відповідно до рахунків № 9 та № 11 від 04.01.2018 року, рахунку № 110 від 27.12.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 40 397 грн 76 коп. (а.с.22-24).
Відповідно до пункту 2.1.23 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 118699 від 02.06.2017 року страхова премія - це плата за страхування, тобто грошова сума, яку Страхувальник зобов`язаний сплатити Страховику згідно умов Договору. У пункті 10.5.5 даного договору вказано, що за АВТОКАСКО розмір страхового відшкодування розраховується за мінусом страхової премії, яку Страхувальнику необхідно сплатити згідно з умовами Договору страхування.
Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про визнання ДТП страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування в розмірі 40 397 грн 76 коп.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, відповідно до п. 10.5.5 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 118699 від 02.06.2017 року, зарахував частину страхового відшкодування в розмірі 3 495 грн. 27 коп. в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення акту взаємозаліку (а.с.26).
Іншу частину суми страхового відшкодування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на розрахунковий рахунок ТОВ «Ніко Захід Моторс» шляхом безготівкового перерахування суми в розмірі 36 902 грн. 49 коп. (40 397 грн. 76 коп. - 3 495 грн. 27 коп. = 36 902 грн. 49 коп.).
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Таким чином, позивачем як страховиком було виконано свій обов`язок за договором страхування та здійснено виплату в межах суми страхового відшкодування.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
На підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Таким чином, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Судом встановлено, що в порядку досудового врегулювання спору ПрАТ СК «ВУСО» сплатили на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 25 447 грн. 76 коп.
Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди (40 397 грн. 76 коп.) і страховою виплатою (25 447 грн. 76 коп.), яку здійснило ПрАТ СК «ВУСО» становить 14 950 грн. 00 коп. (40 397 грн. 76 коп. - 25 447 грн. 76 коп. = 14 950 грн. 00 коп.).
18.01.2019 року позивачем направлялась вимога до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди в досудовому порядку (а.с.29-32), однак відшкодування не проведено.
На підставі вищенаведеного, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування заподіяної ним шкоди.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст.77-79 ЦПК України.
Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Водночас, відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача.
Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оцінюючи докази по справі в цілому, беручи до уваги вищенаведені встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, звернені до відповідача, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а тому суд приходить до переконання про задоволення позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско