Справа №428/5341/20
Провадження номер2/428/1880/2020
08 грудня 2020р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А., Гуртовій К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдом» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ТОВ «Укрдом» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що ТОВ «Укрдом» є власником будівлі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . До 2004 року вказана будівля належала ВАТ «Імпульс», що використовувалась як гуртожиток з метою надання службових приміщень для тимчасового мешкання своїх працівників. У кімнаті АДРЕСА_2 вищезазначеного гуртожитку зареєстрована відповідач ОСОБА_1 , яка не є співвласником будівлі і не є членом родини позивача. Відповідач ОСОБА_1 в зазначеній кімнаті не проживає з жовтня 2006р., її фактичне місце проживання невідомо. Відповідач не має будь-якого дійсного договору з власником вказаної будівлі, договору на поставку комунальних послуг (газу, тепла, електроенергії) та окремого особового рахунку по оплаті за водопостачання і водовідведення. Оскільки ОСОБА_1 відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад встановлені строки, то вона втратила право користування спірною кімнатою. Тому, ТОВ «Укрдом» звернулося до суду з позовом і просить суд визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 . Судові витрати по справі просила стягнути з відповідча.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки представник позивача ОСОБА_2 в наданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 08.12.2020р. на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 163 ЖК України передбачено, що у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.
Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не проживає з 2016 року у спірній кімнаті гуртожитку, власником якого є ТОВ «Укрдом», її фактичне місце проживання невідомо.
Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985р. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Аналізуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 не проживає в спірній кімнаті гуртожитку без поважних причин понад встановлені строки, а отже втратила інтерес до вказаного житлового приміщення. Суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Укрдом» обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 2102грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 43-44, 47-49, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдом» витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102грн.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя