Постанова

Іменем України

09 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 361/2951/19

провадження № 61-17114св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження -головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турчина Олена Сергіївна,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у складі судді Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - державний виконавець), заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтована тим, що Броварський міськрайонний суд Київської області 11 травня 2018 року видав судовий наказ про стягнення із заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи із дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. державний виконавець Турчина О. С. З метою примусового виконання зазначеного рішення 11 липня 2018 року відкрила виконавче провадження, 12 вересня 2018 року винесла постанову про накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності.

Заявник не погоджується із цією постановою, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність рішення державного виконавця.

Просив рішення державного виконавця Турчиної О. С. про накладення арешту на все майно заявника, оформлене постановою від 12 вересня 2018 року в межах виконавчого провадження № 56744925, визнати неправомірним; зобов`язати державного виконавця поновити порушене право заявника, скасувавши зазначену постанову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що державний виконавець Турчина О. С. діяла правомірно в межах законодавства, дії державного виконавця спрямовані на виконання виконавчого документа, порушення прав боржника не допущено.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2019 року.

Відмовивши у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що, звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2019 року, ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження. Зазначені заявником причини пропуску вказаного строку суд апеляційної інстанції визнав неповажними, оскільки ОСОБА_1 , як заявник зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, зобов`язаний цікавитися процесом розгляду своєї скарги та сумлінно користуватися процесуальними можливостями для захисту свої прав та інтересів. Суд апеляційної інстанції не встановив перешкод щодо отримання ним повного тексту ухвали суду першої інстанції, враховуючи, що представник заявника був присутнім у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частин ухвали. З огляду на це, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обізнаність заявника зі змістом ухвали про відмову в задоволенні скарги заявника з моменту її проголошення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив цю ухвалу скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи.

У листопаді 2019 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, порушивши норми процесуального права, ухвалив незаконну й необґрунтовану ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Заявник, посилаючись на частину третю статті 124 ЦПК України, зазначив, що апеляційну скаргу він подав у межах строку на апеляційне оскарження, встановленого пунктом 2 частини другої статті 354 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів причини неврахування доводів заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у вересні 2019 року, тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №460-ІХ.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (пункт 2 частини другої статті 354 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення сроку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції 25 червня 2019 року, оголошено вступну та резолютивну її частини.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру судових рішень повний текст зазначеної ухвали оприлюднено 08 липня 2019 року. ОСОБА_1 отримав повний текст ухвали суду першої інстанції 12 липня 2019 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.

З огляду на зазначене строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції сплив 27 липня 2019 року. ОСОБА_1 29 липня 2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2019 року.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху. Заявнику надано десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для виправлення недоліків апеляційної скарги, а саме: зазначити поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження та сплатити судовий збір за її подання.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 21 серпня 2019 року подав до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що повний текст оскаржуваної ухвали суду він отримав засобами поштового зв`язку 12 липня 2019 року, після чого відразу звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою. Також додав докази сплати судового збору у розмірі 384,20 грн.

Відмовивши у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції керувався тим, що заявник та його представник були обізнані про результати розгляду судом першої інстанції скарги ОСОБА_1 , оскільки 25 червня 2019 року у судовому засіданні був присутній представник заявника ОСОБА_4 .

Встановивши, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу за межами строку на апеляційне оскарження, а наведені заявником доводи про поновлення вказаного строку не свідчать про поважність причин його пропуску, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Суд касаційної інстанції не погоджується із такими висновками суду апеляційної інстанції та вважає їх помилковими.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Касаційний суд зазначає, що 27 липня 2019 року була субота, 28 липня 2019 року - неділя, наступний робочий день - понеділок 29 липня 2019 року. ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції 29 липня 2019 року, що свідчить про непропущення ним строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції, не встановлено вимог до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зважаючи на те, що заявник звернувся до суду з апеляційною скаргою в межах строку на апеляційне оскарження та усунув недоліки апеляційної скарги, сплативши судовий збір, касаційний суд дійшов висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є незаконною і підлягає скасуванню.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК Україникасаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, передачу справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року скасувати, справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко