У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі Головуючого судді САВЛУК Т.В., при секретарі Бурячек О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Акціонерне комерційне товариство інноваційного банку «УкрСиббанк», ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива компані» про заміну стягувача,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Акціонерне комерційне товариство інноваційного банку «УкрСиббанк», ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива компані» про заміну стягувача.

Відповідно до поданої заяви, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»» просило суд: «замінити стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»» у виконавчому листі № 2-2924/1-09 у цивільній справі № 2-2924/1-2009, виданому Дніпровським районним судом м. Києва.»

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, до суду від представника заявника надійшла заява про розгляд заяви у її відсутність, та підтримує заяву в повному обсязі.

Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. (п. 2 ч.3 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши наведені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»» доводи щодо підстав заміни стягувача, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатива компані» про стягнення заборгованості, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені за кредитними договорами № 0 від 21.03.2007 року та № 0 від 28.08.2007 року - задоволено в повному обсязі.

Присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатива компані» на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 365573,62 долари США, що за курсом НБУ становить 2814587,88 грн, а також судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 1700,00 грн., та витрати на інформаційну-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено нотаріально посвідчений Договір про відступлення прав вимог, відповідно за цим договором та на умовах, визначених цим Договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору , включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до Додатку №1, права вимоги за якими відступаються Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» відступило, а Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» прийняло право вимоги за договором кредиту № 0, укладеного 21 березня 2007 року боржником якого є ОСОБА_1 .

15 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»» було укладено Договір № 2227/К про відступлення прав вимог, відповідно за цим договором та на умовах, визначених цим Договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору , включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»» прийняло право вимоги за договором кредиту № 0, укладеного 21 березня 2007 року боржником якого є ОСОБА_1 , за договором поруки № 103165, укладеного 21 березня 2007 року боржником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива компані».

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно положень частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тобто, заміна стягувача можлива також і до відкриття виконавчого провадження, адже, незалежно від факту перебування чи не перебування вище вказаного виконавчого листа на примусовому виконанні у органах Державної виконавчої служби набув статусу стягувача.

Отже, виходячи з наведеного, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження (розгляду). Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 21.02.2011 і відповідно до якої (позиції) поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження.

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» названий суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Більше того на підставі відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора поза межами виконавчого провадження та не залежить від відкритого виконавчого провадження, що також підтверджується судовою практикою.

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, слід дійти висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватись не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до приписів статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 1 статті 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В той же час, для встановлення факту відступлення права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»» суду необхідно встановити факт відступлення права вимоги по договору, дату відступлення права вимоги, якою, згідно з умовами договору, є дата підписання відповідного Додатку №1 від 15 квітня 2020 року, а також встановити, які саме права вимоги передаються.

Так, за умовами п. 1. Договору відповідно за цим договором та на умовах, визначених цим Договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору , включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру Додатку №1 до цього Договору.

Однак, при цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що відбулось відступлення права вимоги за Договором від 08 грудня 2011 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором кредиту № 0, укладеного 28 серпня 2007 року між боржником ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та договором поруки № 103165, укладеного 21 березня 2007 року між боржником, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива компані» та Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

Крім того, заявник просить замінити сторону у виконавчому листі № 2-2924/1-09 виданим Дніпровським районним судом м. Києва, однак в матеріалах справи вище вказаний виконавчий лист відсутній. При цьому, заявником не надано інформації стосовно стану виконавчого провадження, наявності чи відсутності у заявника виконавчого листа, який було повернуто у зв`язку з знищенням справи за закінченням терміну зберігання, не зазначено відносно якого саме боржника замінити сторону виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, відповідно до положень ч. 2, 4, ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та враховуючи скорочений строк розгляду заяв про заміну сторони правонаступником, учасникам справи направлено виклики до суду, однак стягувач та боржник в судове засідання не з`явились, процесуальним правом надати докази на підтвердження чи спростування наведених у заяві підстав для заміни сторони виконавчого провадження не скористались, за таких обставин суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, які долучено стягувачем до заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, з викладеного вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»», всупереч ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, не довів суду належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги від Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», а відтак не довів наявність підстав для здійснення процесуального правонаступництва.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Акціонерне комерційне товариство інноваційного банку «УкрСиббанк», ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива компані» про заміну стягувача, що не підлягає задоволенню, при цьому Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»» не позбавлене права на повторне звернення до суду з заявою про заміну стягувача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 512, 514, 517 Цивільного кодексу України, ст. 354, 442 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Акціонерне комерційне товариство інноваційного банку «УкрСиббанк», ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива компані» про заміну стягувача.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: