Провадження №2/359/1323/2020
Справа №359/215/20
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2020 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд», приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна», акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Княгиня Ярославна», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-Фінанс», державного реєстратора комунального підприємства «Центр державної реєстрації Небратської сільської ради Бородянського району Київської області» Бродюк Ірини Юріївни, державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Гутніченко Майї Валеріївни про визнання майнових прав на нерухоме майно та скасування рішень про державну реєстрацію, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці грудня 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду з вказаним позовом, яким просять визнати за ними право власності на майнові (інвестиційні) права на квартири у житлово-офісному комплексі по АДРЕСА_1 , а саме: за ОСОБА_2 на квартири АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ; № АДРЕСА_5 секції АДРЕСА_6 ; за ОСОБА_3 на квартири АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 ; № АДРЕСА_9 , № АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 секції АДРЕСА_6 ; за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 секції АДРЕСА_6 , за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , № АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , № АДРЕСА_25 , № АДРЕСА_26 , № АДРЕСА_27 , №82, № АДРЕСА_28 , № АДРЕСА_29 в секції 5. Крім того, позивачі просять скасувати реєстраційні записи та рішення державних реєстраторів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо зазначених квартир у житлово-офісному комплексі по АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою представником позивачів ОСОБА_1 було подано до суду заяву про забезпечення позову, якою він просить накласти арешт на наступні квартири у житловому будинку АДРЕСА_1 : у секції №3 на квартири АДРЕСА_10 , № АДРЕСА_30 , № АДРЕСА_31 , № АДРЕСА_32 , № АДРЕСА_33 , № АДРЕСА_34 , № АДРЕСА_35 ; у секції №4 на квартири АДРЕСА_16 , № АДРЕСА_36 , № АДРЕСА_37 , № АДРЕСА_38 , № АДРЕСА_39 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , у секції №5 на квартири АДРЕСА_40 , № АДРЕСА_41 , № АДРЕСА_18 , № АДРЕСА_26 , № АДРЕСА_42 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 , № НОМЕР_18 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_19 , №90, № НОМЕР_20 , № НОМЕР_21 , а також заборонити всім суб`єктам, які мають на це право, до вирішення судового спору здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно спірних квартир.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивачів ОСОБА_1 вказав на те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у встановлений законом спосіб набули майнові (інвесторські) права на квартири у житловому будинку АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день вказаний житловий будинок закінчений будівництвом та всі його секції, в тому числі №3, №4, №5, здані в експлуатацію. Незважаючи на це, ТОВ «Бориспільміськбуд» та ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» не визнають наявність у позивачів майнових (інвесторських) прав на спірне нерухоме майно. Представник позивачів вказав на те, що ТОВ «КУА АПФ «Даліз-Фінанс» та АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна» розпочали розпродаж квартир. Тому, на переконання представника позивачів ОСОБА_1 , ефективними способами забезпечення позову будуть накладення арешту на всі спірні квартири та заборона будь-кому, у тому числі суб`єктам, які мають право на здійснення реєстраційних дій щодо речових прав, вчиняти відносно спірних квартир будь-які реєстраційні дії до вирішення судового спору по суті.

За правилами ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з положенням ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд заяви про забезпечення позову проводиться судом без виклику учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 07 лютого 2014 року також роз`яснив, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо.

За правилами ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд звертає увагу на те, що заява про забезпечення позову та приєднані до неї письмові докази не містять відомостей на підтвердження тієї обставини, що власником спірних квартир є відповідачі в цивільні справі ТОВ «Бориспільміськбуд», ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна», ТОВ «КУА АПФ «Даліз-Фінанс», АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна».

Натомість згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що власниками квартир щодо яких позивачі просять визнати майнові (інвестиційні) права, в тому числі є Державна служба України з надзвичайних ситуацій, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

Вказана обставина позбавляє можливості суд вирішити питання про забезпечення позову у спосіб, запропонований представником позивачів.

Оскільки, забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно осіб, які не є відповідачами у справі є прямим та грубим порушенням конституційних прав власника, гарантованих ст.41 Конституції України.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. Разом з цим, заявником не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження відповідачем спірного нерухомого майна на користь третіх осіб.

Так, в заяві про забезпечення позову міститься лише посилання на диспозицію норми ст.149 ЦПК України про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Однак відсутні відповідні докази, які дають підстави вважати обґрунтованим припущення про те, що відповідачі мають намір або здійснюють дії, спрямовані на відчуження належного їм нерухомого майна.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид пропонованого забезпечення позову, суд прийшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ч.1 та ч.2 ст.149, п.1 та п.2 ч.1 ст.150, ч.1 ст.153, п.1 ч.1 ст.258, ст.260, п.4 ч.1 ст.353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський