Справа № 473/3806/19
РІШЕННЯ

іменем України

"16" січня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.

За участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

встановив

05 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 1 046734,84 грн., з урахуванням інфляційних збитків 35312,89 грн., 1% річних за весь період користування грошовими коштами в сумі 2 602,95 грн., та пені за час прострочення платежу основної суми 924 399 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що згідно договору позики, укладеного в письмовій формі 19 серпня 2016 року він передав відповідачу 84 420 гривень, що на час укладення договору було еквівалентно 3 210 дол. США. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути всю суму позики на протязі дії даного договору до 19.09.2016 року. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання умов договору позики, позивач просив стягнути борг в сумі 1 046734,84 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 06.09.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 20.11.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в сумі 48 000 грн., пояснюючи це тим, що грошові кошти по вказаному договору позики ним частково поверталися.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в м. Вознесенську Миколаївської області 19 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , був укладений договір позики № 3. Відповідно до п.1 сума позики становила 84 420 гривень, що еквівалентно 3 210 дол. США. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути всю суму позики та сплатити проценти за користування грошовими коштами до 19.09.2016 року.

Відповідно до п.4 договору позики відповідач зобов`язався виплачувати 1% за весь час фактичного користування грошовими коштами.

У разі невиконання або неналежного виконання відповідачем умов договору, він зобов`язався сплатити неустойку у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочки.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачем сума позики 84420 гривень була передана відповідачу, що підтверджується розпискою, яка була підписана відповідачем 19.08.2019 року. Проте відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, оскільки не здійснив повернення грошових коштів, що були обумовлені договором.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений в письмові формі, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно положень ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. В даному випадку сторони обумовили строк повернення боргу, а саме до 19.09.2016 року.

З пояснень позивача, суд приходить до висновку, що договір позики був вчинений відповідно до умов чинного законодавства та між сторонами виникли відносини позики. Дані обставини підтвердилися в судовому засіданні письмовим договором та розпискою.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку.

Згідно до ст. 1050 ЦК України якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми боргу по договору позики в сумі 84420 грн., інфляційних збитків за період з 19.09.2016 року по 05.09.2019 рік в сумі 35312 грн.89 коп. та 1% річних за період з 19.08.2016 року по 19.09.2019 рік в сумі 2602 грн. 95 коп. обґрунтовані та на підставі ст. 526 ЦК України підлягають задоволенню. При цьому судом взято до уваги розрахунок (а.с.4, 7), який надано позивачем та перевірено судом.

За приписами ст.ст. 549, 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Підлягають також задоволенню і позовні вимоги про стягнення 1% пені на час прострочення платежу основної суми боргу за кожен день просрочки. При цьому суд бере до уваги розрахунок, який наданий позивачем, а саме - пеня за час прострочення платежу основної суми боргу за період з 19.09.2016 р. по 19.09.2019 рік ( 1095 днів, сума боргу 84420) що становить 924399 грн.

Однак, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, то суд вважає за можливим зменшити її розмір та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку в розмірі 200 000 грн.

Що стосується заперечень відповідача з посиланням на часткове повернення боргу за договором позики, то суд не може прийняти до уваги вказані заперечення, оскільки жодними письмовими доказами факт повернення грошових коштів та їх розмір відповідачем не підтверджено.

Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 9 989 грн. 20 коп..

Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3096 грн. 65 коп. (31 % задоволення позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 84420 (вісімдесят чотири тисячі чотириста двадцять) гривень, 1% за користування грошовими коштами в сумі 2602 грн.95 коп. (дві тисячі шістсот дві гривні 95 коп.), інфляційні збитки в сумі 35312 грн.89 коп. (тридцять п`ять тисяч триста дванадцять грн. 89 коп.), пеню в сумі 200 000 грн. (двісті тисяч гривень) та судовий збір - 3096 грн. 65 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17 січня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області, адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Братським РВ УМВС України в Миколаївській області адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 .

Суддя: М.М. Ротар