У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Хамник М.М., за участю секретаря Івашко Я.С., розглянувши матеріали позовної заяви Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку,-

ВСТАНОВИВ :

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 04.12.2020 надійшла позовна заява Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (дата внесення до системи автоматизованого розподілу 10.12.2020) головуючим суддею у цивільній справі №308/12990/20 (номер провадження: 2/308/3663/20) визначено ОСОБА_2 .

Підставою для повторного автоматизованого визначення судді стала ухвала судді Ужгородського міськрайонного суду, якому задоволено заяву про відвід (самовідвід) судді Ужгородського міськрайонного суду Фазикош О.В.

Головуючою суддею Хамник М.М. заявлено самовідвід, мотивуючи, що позивачем по справі є Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет». Головуюча суддя Хамник М.М. працює за сумісництвом на юридичному факультеті Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Суддя вважає, що вона не може брати участь у судовому розгляді даної справи, оскільки яке б рішення не було ухвалено воно буде викликати сумніви в неупередженості та безсторонності судді.

Розглянувши вказану заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Норми національного права не визначають зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості слід керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Враховуючи наявні факти щодо порушення гарантій неупередженості судді з погляду "об`єктивного критерію", що можуть викликати обґрунтовані сумніви у об`єктивності та неупередженості головуючого судді при розгляді даної справи, суд вважає, що заява про самовідвід судді від розгляду даної справи підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 36, 39-41 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М. про самовідвід по цивільній справі №308/12990/20 за позовною заявою Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку - задовольнити.

Передати матеріали цивільної справи №308/12990/20 до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для проведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайнного суду

Закарпатської області М.М.Хамник