Провадження № 2/234/497/20
РІШЕННЯ

іменем України

13 січня 2020 року

Краматорський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Переверзевої Л.І.,

секретаря Харькової Т.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Голованік В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька,-

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька.

В обґрунтування позову позивач посилався на наступні обставини.

Він має трьох повнолітніх дітей: дочку ОСОБА_10 та синів ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .

В теперішній час він є особою з інвалідністю другої групи інвалідності по зору (безстроково) та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої з липня 2019 року складає 2000 грн. Він проживає разом із дружиною ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю 3-ої інвалідності та хворіє на цукровий діабет. Розмір її пенсії складає з липня 2019 року - 1564,00 грн. Таким чином, він потребує матеріальної допомоги від повнолітніх дітей.

Дочка ОСОБА_10 та син ОСОБА_5 надають йому, матеріальну допомогу.

Син ОСОБА_3 , який є відповідачем по справі, не надає матеріальної допомоги на утримання непрацездатного батька, однак має таку можливість, оскільки працює водієм у Краматорському відділенні «Укрпошта». Відповідач зареєстрований разом із батьками в АДРЕСА_1 . Однак, фактично він, разом із дружиною та дочкою 2011 року народження, мешкає за іншою адресою.

Вважає, що позивач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання батька.

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на його користь на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що він матеріально допомагав своїм батькам до того часу, коли його батько, ОСОБА_1 не вигнав його з дому та не заніс його номер в список небажаних телефонних номерів. Він опікувався позивачкою, коли у неї погіршився стан здоров`я, викликав «Швидку допомогу», яка доставила мати у лікарню. Він не відмовляється сплачувати аліменти, але вказаний розмір аліментів поставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки у нього на утриманні є неповнолітня дитина, донька ОСОБА_8 , яка перебуває на обліку у лікаря з приводу вад зору, займається в гуртках англійською мовою та водним поло, що потребує додаткових витрат. Він одружений, дружина не працює, оскільки доглядає за своєю рідною тіткою, яка потребує сторонньої допомоги. Фактично він є єдиним годувальником у сім`ї. Просить врахувати при визначенні розміру аліментів його матеріальний стан, а також ту обставину, що окрім нього, у батьків є ще двоє дітей, які також повинні надавати матеріальну допомогу. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/20 частки від всіх видів заробітку відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Голованік В.В. не заперечувала проти задоволення уточненого позову.

Вислухав пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

Батьками відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 встановлена безстроково друга група інвалідності по зору, що підтверджується, довідкою до акту медико-соціальної експертної комісії, серія АВ № 0910446 від 21.08.2017р., а також, пенсійним посвідченням НОМЕР_4 серія НОМЕР_5.

Розмір пенсії ОСОБА_1 з липня 2019р. складає 2000 грн., що підтверджується довідкою УПФУ у м.Краматорську № 4358/02-25-1.

Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1380 ОСОБА_1 та квитанції з аптек підтверджують доводи позивача про його перебування на лікуванні з діагнозом «Внегоспітальна пневмонія» та понесення витрат на придбання ліків.

Згідно з довідкою, виданою Донецькою дирекцією АТ «Укрпошта» від 08.11.2019 року №021544, відповідач ОСОБА_3 працює в Донецькій дирекції АТ «Укрпошта» водієм автотранспортних засобів. За період з травня 2019 року по жовтень 2019 року відповідач отримав заробітну плату у сумі 62812,83 грн., з яких здійснено відрахування податку з доходу фізичної особи 11306,32 грн. Отже, середньомісячна заробітна плата відповідача складає 10468,80 грн. без відрахування податків.

Відповідач одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини

Як вбачається з наданих відповідачем копій медичних документів, неповнолітня донька відповідача має вади зору та перебуває на обліку у лікаря-офтальмолога. Також донька відповідача навчається у лінгвістичному центрі «English Club», оплата за навчання складає 550 грн. на місяць, яку здійснює відповідач , що підтверджується відповідною довідкою

Дружина відповідача - ОСОБА_9 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради як особа, що надає соціальні послуги по догляду за особою похилого віку, що досягла 80-річного віку та отримує компенсаційну виплату у розмірі 33,73 грн. на місяць, що підтверджується довідкою УПСЗН від 11.11.2019 року

Позивач, крім сина - відповідача ОСОБА_3 , має двох інших дітей - сина та доньку, які за його словами, надають допомогу в добровільному порядку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Частиною 1 ст.172 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до 1 ст.202 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондується обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Відповідно до ст.205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, статтею 202 Сімейного кодексу України визначено обов`язкові умови та підстави покладання на дітей обов`язку утримувати своїх батьків, а саме: діти є повнолітніми; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я та потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх дітей.

Моментом виникнення обов`язку дітей утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якого обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним.

Отже, застосовуючи положення наведеного правила до правовідносин, що врегульовані ст. 202 СК України, можна прийти висновку, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15. Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 494/1682/15-ц та від 10 жовтня 2018 року по справі № 301/160/17.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Тобто позивач ОСОБА_1 на момент розгляду справи отримує пенсію у розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.

Однак, суд враховує, що наявність у позивача доходу у розмірі прожиткового мінімуму не може заперечувати факт потреби в матеріальній допомозі, оскільки позивачка є особою з інвалідністю, має хронічні захворювання та потребує постійного лікування. Проте розмір допомоги повинен визначатися з урахуванням не тільки потреб непрацездатної особи, а і можливостей платника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує заробітну плату середньомісячний розмір якої з травня 2019 року по жовтень 2019 року дорівнює 10468,80 грн. Із заробітної плати здійснюються відрахування податку з доходу фізичної особи в середньому у сумі 1884,38 грн. на місяць. Крім того, відповідач має неповнолітню дитину, яку зобов`язаний утримувати, дбати про її здоров`я, освіту, фізичний та духовний розвиток. Також суд враховує, що позивач має інших дітей, які за його твердженням надають йому допомогу у добровільному порядку.

Оскільки матеріальний стан платника не повинен бути гіршим від матеріального стану стягувача, суд вважає, що з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, позивач має право на отримання 1/20 частини доходу відповідача

Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам непрацездатного батька відповідача та рівню платоспроможності самого відповідача.

За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на його утримання в розмірі 1/20 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л. І. Переверзева