Постанова

Іменем України

15 січня 2020 року

м. Київ

справа № 240/307/16-ц

провадження № 61-36841св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - заступник керівника прокуратури Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області,

заінтересована особа - відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу прокурора Донецької області на постанову Апеляційного суду Донецької області, у складі колегії суддів: Новосядлої В. М., Новосьолової Г. Г., Санікової О. С., від 04 квітня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької областізвернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви про визнання спадщини відумерлою прокурор посилався на те, що після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 7,23 умовних кадастрових гектарів, вартістю 202 793, 62 грн, яка належала йому на підставі сертифікату на право на землю серії НОМЕР_4, виданого Олександрівською районною державною адміністрацією Донецької області 13 червня 1996 року. За даними Олександрівської державної нотаріальної контори спадкова справа на майно після смерті ОСОБА_2 не відкривалась.

Згідно акту обстеження, складеного депутатом сільської ради, спадкоємців у ОСОБА_2 немає, а тому прокурор вважав, що земельна ділянка має бути визнана відумерлою спадщиною.

Із урахуванням зазначеного, заступник прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області просив визнати відумерлою спадщиною земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 7,23 в умовних кадастрових гектарах на території Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області, загальною вартістю 202 793, 62 грн, яка належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право власності на землю серії НОМЕР_2, виданого згідно розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області № 214Р від 05 травня 1996 року,та передати земельну ділянку у власність територіальної громади Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області, тобто у комунальну власність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області, у складі судді Молчанова В. А., від 23 травня 2016 року заяву прокурора задоволено. Визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки площею 7,23 умовних кадастрових гектарів, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на землю серії НОМЕР_2, виданого на підставі розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області № 214Р від 05 травня 1996 року. Визнано комунальною власністю за територіальною громадою Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області зазначену земельну ділянку.

ОСОБА_1 , який не приймав участі у справі у суді першої інстанції, але вважав, що судом було вирішено питання про його права та обов`язки як спадкоємця четвертої черги, оскаржив рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 травня 2016 року до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області, у складі колегії суддів: Новосядлої В. М., Новосьолової Г. Г., Санікової О. С., від 05 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 травня 2016 року скасовано та відмовлено у задоволенні заяви Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області про визнання спадщини відумерлою і передачі земельної ділянки у власність територіальної громади.

У січні 2018 року прокурором Донецької області до апеляційного суду подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 січня 2017 року.

В обґрунтування поданої заяви прокурор посилався на те, що вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року секретаря Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, а саме: у скоєнні службового підроблення та внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу - акту матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 в частині завідомо неправдивої інформації про те, що він з 1999 року проживав з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , доглядав за ним та вів спільне господарство. Вирок набрав чинності 28 грудня 2017 року.

Із урахуванням зазначеного, прокурор Донецької області просив скасувати рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 січня 2017 року та прийняти постанову, якою змінити рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 травня 2016 року, визнати відумерлою спадщину та передати у комунальну власність територіальної громади Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області земельну частку (пай), площею 7, 23 умовних кадастрових гектарів, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Короткий зміст оскарженої постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року заяву прокурора Донецької області про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 січня 2017 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора в інтересах сільської ради, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявником не було доведено належними і достатніми доказами факт смерті спадкодавця і час відкриття спадщини, відсутність спадкоємців за законом та наявність у ОСОБА_2 спадкового майна. Акт матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 був одним із доказів, долучених ОСОБА_1 до апеляційної скарги. При вирішенні заяви прокурора судом апеляційної інстанції була надана правова оцінка всім доказам, наданим ОСОБА_1 , і виключення з обсягу доказів зазначеного акту матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 не спростовує наданих ним доказів про те, що його мати була дружиною спадкодавця, проживала з ним на день своєї смерті в одному будинку і що він відшукує своє право на спадщину.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі прокурор Донецької областіпросить скасувати постанову Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року і направити справу на новий апеляційний розгляд, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що як нововиявлена обставина, яка є підставою для скасування рішення апеляційного суду, прокурором області була зазначена встановлена вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року протиправність дій секретаря Миронодолинської сільської ради, яку визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, а саме службового підроблення та внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу - акту матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 15 вересня 2016 року про те, що він з 1999 року проживав з ОСОБА_2 доглядав за ним та вів спільне господарство. Вирок набрав чинності 28 грудня 2017 року. Тобто, вказаним вироком встановлено неправдивість відомостей, внесених до письмового доказу, який було використано ОСОБА_1 при зверненні до суду із апеляційною скаргою.

У матеріалах справи наявні відповідні документи щодо факту смерті ОСОБА_2 та складу спадкового майна, які було надано прокурором в якості доказів. Судом апеляційної інстанції не враховано вимоги статей 13, 80, 81, 89, 367 ЦПК України та не надано оцінки всім доказам.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що доводи касаційної скарги не базуються на доказах, досліджених у судовому засіданні. Окрім того, ОСОБА_1 посилається на те, що він у встановленому законом порядку оформив спадщину після смерті ОСОБА_2 у нотаріуса, земельні ділянки отримав у натурі на місцевості, одну земельну ділянку (пай) передав в оренду, а іншу обробляє самостійно. Також посилався на те, що проживає у будинку спадкодавця близько двадцяти років.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У травні 2016 року заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області звернулась до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 23 травня 2016 року заяву прокурора задоволено. Визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки площею 7,23 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на землю серії НОМЕР_2, виданого на підставі розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області № 214Р від 05 травня 1996 року. Визнано комунальною власністю за територіальною громадою Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області зазначену земельну ділянку.

ОСОБА_1 оскаржив рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 травня 2016 року до суду апеляційної інстанції.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , який не приймав участі у справі у суді першої інстанції, долучив до апеляційної скарги наступні документи: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , виданого виконавчим комітетом Мирнодолінської сільської ради Олександрівського району, відповідно до якого він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копії документів щодо реєстрації актів цивільного стану на підтвердження родинних відносин, а саме: копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу, виданого 24 березня 1999 року виконавчим комітетом Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області, згідно із яким ОСОБА_2 був одружений із ОСОБА_3 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , відповідно до якого вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Мирнодолинською сільською радою Олександрівського району Донецької області, згідно з яким матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_4 ; копію правоустановчого документу на земельну частку (пай) - сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 , виданого 13 червня 1996 року Олександрівською районною державною адміністрацією Донецької області, згідно з яким ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Заря» Олександрівського району Донецької області розміром 7, 23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додав акт обстеження матеріально-побутових умов від 15 вересня 2016 року та довідку Мирнодолинської сільської ради № 423/02-29 від 15 вересня 2016 року.

Відповідно до акту від 15 вересня 2016 року, складеного сільським головою, депутатами сільської ради та сусідами, ОСОБА_1 проживає разом зі своїми синами по АДРЕСА_1 у будинку своєї матері ОСОБА_3 , яка померла в 2005 році. У цьому ж акті зазначено, що матір ОСОБА_1 - ОСОБА_3 проживала із спадкодавцем ОСОБА_2 та з заявником в одному будинку з 1999 року. Згідно із вказаним актом ОСОБА_1 доглядав за своєю матір`ю та вітчимом до дня їх смерті.

Згідно із довідкою Мирнодолинської сільської ради № 423/02-29 від 15 вересня 2016 року ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільне господарство і похорони останнього ОСОБА_1 здійснив за свій рахунок.

Також встановлено, що у жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 та через неправильне зазначення у його свідоцтві про народження імені матері (дружини спадкодавця) просив також встановити факт родинних відносин з нею.

Однак, ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року у справі № 240/738/16-ц було відмовлено у відкритті провадження по справі на підставі частини четвертої статті 256 ЦПК України, 2004 року, через наявність спору про право на спадкування земельної ділянки, яка за рішенням суду була визнана відумерлою спадщиною.

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року секретаря Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, а саме: у скоєнні службового підроблення та внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу - акту матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 в частині завідомо неправдивої інформації про те, що він з 1999 року проживав з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , доглядав за ним та вів спільне господарство. Вирок набрав чинності 28 грудня 2017 року.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 січня 2017 року, апеляційний суд, враховуючи вказані норми процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що у поданій заяві не наведено безумовних підстав (враховуючи наявні у матеріалах справи докази) для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (пункт 3 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 30 квітня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»).

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Звягіною А. Ф. 22 травня 2017 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав у спадщину на підставі статті 1267 ЦК України право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну часту (пай) серії НОМЕР_2 , виданим 13 червня 1996 року Олександрівською районною державною адміністрацією Донецької області, розміром 6, 18 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки внатурі (на місцевості), а також права на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 , виданим 13 червня 1996 року Олександрівською районною державною адміністрацією Донецької області, розміром 6, 18 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки внатурі (на місцевості).

Вказане підтверджує висновок апеляційного суду про те, що встановлені вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року у справі 240/693/17 (провадження № 1-кп/240/65/17) обставини, не є такими обставинами, які із урахуванням заявлених позовних вимог та наявних у справі доказів, вирішальним чином впливають на юридичну оцінку обставин справи, викладену у рішенні, яке є предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Оформлення спадкових прав на спірну земельну ділянку підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22 травня 2017 року, правомірність якого не спростовано і наявність якого виключає відумерлість спадщини.

Доводи касаційної скарги не ставлять під сумнів правильних висновків апеляційного суду по суті вирішення заяви прокурора про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженої постанови, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу прокурора Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович