Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.01.2020 Справа №608/1169/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Грицака Р.М. за участі секретаря с/з Лобач І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , 18 червня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 9482,53 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону встановлені обставини, які вимагають представництва прокурором в суді інтересів держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 , що пов`язані із порушенням вимог цивільного законодавства відповідачем, у формі звернення до суду з даним позовом та участі в його розгляді. Відповідно до наказу командира військової НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року № 270 відповідача ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 травня 2019 року № 8РС відповідача ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із службовою невідповідністю), а наказом №94 від 11 травня 2019 року старшого солдата ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Гусятинського РВК Тернопільської області. На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунок № 4 від 10 травня 2019 року за відповідачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: кепі бойове (кашкет польовий) 1 шт, шапка зимова 1 шт, шапка фреска 1 шт, костюм літній польовий 2 шт, штани костюма літнього польового -1 шт, куртка костюму утеплювача 1 шт, куртка вітровологозахисна зимова 1 шт, штани вітровологозахисні зимові 1 шт, черевики з високими берцями тип А (демисезонні) 1 пара, черевики з високими берцями тип В (літні) 1 пара, черевики з високими берцями тип Б (зимові) 1 пара, сорочки та кальсони демісезонні 2 комплекти, фуфайка з коротким рукавом 2 шт, труси трикотажні 2 шт, шкарпетки зимові 3 пари, сорочки та кальсони зимові 1 комплект, рукавиці зимові 1 пара, шарф зимовий 1шт, ремінь брючний 1шт на загальну суму 9482,53 грн. Після звільнення з лав Збройних Сил України, відповідач добровільно не компенсував коштів за вказане майно, а тому позивач просить суд стягнути із відповідача кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення із списків особового складу частини в сумі 9482,53 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини 3 ст. 131-1 Конституції України, органи прокуратури України здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

На підставі частини 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке, зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність. Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Військова частина НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України, включена до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України і перебуває на утриманні державного бюджету.

Основні фонди, обігові кошти та майно військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за військовою частиною НОМЕР_1 на праві повного господарського відання.

Військова частина НОМЕР_1 володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Відповідно до наказу командира військової НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року № 270 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування № 106/18 від 26 грудня 2018 року Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_2 відповідачу видано речове майно, згідно визначених норм.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 травня 2019 року № 8РС відповідача ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із службовою невідповідністю).

Наказом №94 від 11 травня 2019 року старшого солдата ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Гусятинського РВК Тернопільської області.

Згідно довідки-розрахунок № 4 від 10 травня 2019 року, на момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, за відповідачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: кепі бойове (кашкет польовий) 1 шт, шапка зимова 1 шт, шапка фреска 1 шт, костюм літній польовий 2 шт, штани костюма літнього польового -1 шт, куртка костюму утеплювача 1 шт, куртка вітровологозахисна зимова 1 шт, штани вітровологозахисні зимові 1 шт, черевики з високими берцями тип А (демисезонні) 1 пара, черевики з високими берцями тип В (літні) 1 пара, черевики з високими берцями тип Б (зимові) 1 пара, сорочки та кальсони демісезонні 2 комплекти, фуфайка з коротким рукавом 2 шт, труси трикотажні 2 шт, шкарпетки зимові 3 пари, сорочки та кальсони зимові 1 комплект, рукавиці зимові 1 пара, шарф зимовий 1шт, ремінь брючний 1шт на загальну суму 9482,53 грн.

Після звільнення з лав Збройних Сил України, відповідач не відшкодував вартості вказаного речового майно, строки носіння якого не закінчились.

Відповідно до пункту 4 Розділу III Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністра оборони України № 232 від 29 квітня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243 від 23 червня 1995 року (далі Положення), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно з пункту 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або залишкової виплати.

Статтею 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби з військової частини НОМЕР_1 відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із службовою невідповідністю) позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна строки носіння яких не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) кошти в сумі 9482 ( дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані про учасників справи:

Позивач: військова частина НОМЕР_1 , місце розташування: АДРЕСА_1 , код ЄДРПО НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження або місце проживання чи перебування: АДРЕСА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 16 січня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак