Єдиний унікальний номер 448/1433/20
Провадження № 2/448/688/20
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.12.2020 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовною заявою від імені позивачки, в якій просить розірвати шлюб сторін, зареєстрований 09 вересня 2006 року відділом ЗАГСУ м.Перемишль Республіки Польща.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України.

Відповідно до ст.14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Виходячи із змісту вказаних норм Сімейного кодексу України, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу.

Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню. Сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Отже при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу вона має бути підписана особисто позивачем, який діє від свого імені. Сімейні правовідносини відносяться до спеціальної категорії справ, які мають свої особливості. Сімейний кодекс України не передбачає участі виключно представника у судовому процесі, який стосується розірвання шлюбу, оскільки шлюб може бути припинений внаслідок його розірвання за позовною заявою одного з подружжя (чоловіка або дружини) на підставі рішення суду (ч.3 ст.105 СК України). Пред`явлення позовної заяви до суду повинно бути здійснено безпосередньо одним з подружжя.

З матеріалів справи встановлено, що позовна заява була підписана представником позивачки Коваликом І., тобто особою, яка не мала права її підписувати.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

У п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України передбачено повернення позовної заяви у випадку, коли таку подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

З огляду на вищенаведене, вважаю за доцільне роз`яснити позивачці, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, а також її право заявити клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

В зв`язку з наведеним, повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки, після усунення вказаних вище невідповідностей вимогам закону, позивачка має право повторного звернення до суду із вказаною заявою.

Керуючись ст.ст.185, 258- 260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву, подану представником ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути представнику позивачки.

Роз`яснити позивачці ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, а також її право заявити клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

Ухвала в частині повернення позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Б.Білоус