РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

представника позивача адвоката Крошки В.В.,

представника відповідача адвоката Плецької Ю.В.,

розглянувши у відкритому судового засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства «Інститут титану» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася із позовом до Публічного акціонерного товариства «Інститут титану», в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ від 07.11.2019 року № 199-к про її звільнення; просила поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства «Інститут титану» з 08.11.2019 року; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.11.2019 року по 01.12.2020 року у розмірі 133 457,2 грн. (266 роб. днів х 501,72 грн. = 133 457,52 грн.). В цій частині рішення просила допустити до негайного виконання.

Вказувала, що звільнення з займаної посади відбулося незаконно, внаслідок складеного відповідачем висновку службової перевірки від 22.10.2019 року, затвердженого 25.10.2019 року першим заступником Генерального директора Сторчака Є.А. та оформленого відповідною комісією, а також внаслідок того, що за своїми функціональними обов`язками вона не є особою, на яку покладені обов`язки корпоративного секретаря, в т.ч. щодо розміщення регулярної річної інформації про емітента до НКЦПФР, а також не є особою, яка безпосередньо обслуговує матеріальні цінності, договору про повну матеріальну відповідальність з нею не укладалося; дій які давали б підстави втрати до неї довіри вона не вчиняла.

Позовні вимоги також обґрунтовані тим, що оформлення та повернення фінансової матеріальної допомоги відбувалось за погодженням з головними посадовими особами відповідача, метою таких дій було відновлення платіжного балансу підприємства та недопущення його зупинки. Крім того, звільнення проводилось без належного погодження із профспілковою організацією, членом якої вона була, за відсутності кворуму та без участі позивачки.

Щодо оформлення та отримання виробничої премії позивач вважає, що її дії не виходять за межі її повноважень, оскільки у 2019 році ОСОБА_1 на ім`я генерального директора надавалися службові записки щодо преміювання головного бухгалтера, при цьому зворотнього зв`язку з боку керівництва не було, була лише мовчазна згода та підписання звітних документів в підтвердження цього.

Позивач зазначає, що в липні 2019 року нею було оформлено декілька позик в мікрофінансовій організації, для надання ПАТ «Інститут титану» безвідсоткової фінансової допомоги, щоб сплатити за електроенергію. Інших джерел для сплати електроенергії у ПАТ «Інститут титану» не було. Річна відсоткова ставка за отриманими нею позиками складала від 500% до 800%, тому, для компенсації понесених нею витрат за мікропозиками, вона сама собі нарахувала премію у розмірі 100% окладу. Вважає, що її дії не призвели до матеріальних збитків підприємства, тому що у разі відключення електроенергії за несплату підприємство повинно нести витрати у вигляді сплати праці під час простою не з вини працівників, що призвело б до ще більших витрат, ніж нарахування нею премії.

12.01.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на подану позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволені позову.

При цьому, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 була матеріально-відповідальним працівником, до обов`язків якої входило безпосереднє обслуговування грошових та матеріальних цінностей. Згідно наказу від 09.07.2018 року № 95 Позивач була призначена відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності на товаристві; на підставі наказу від 02.08.2019 року № 95 останній було надано право розпорядження рахунком/ми та надано право підпису розрахункових/касових документів. Згідно посадової інструкції головного бухгалтера головним завданням бухгалтера є ведення бухгалтерського обліку та звітності, головний бухгалтер зобов`язаний здійснювати прийом та видачу готівкових коштів, оформлення касових операцій та документів.

Відповідач зазначає, що рішення щодо надання поворотної фінансової допомоги товариству та її повернення приймалось ОСОБА_1 без узгодження з керівництвом підприємства. Договори про поворотну фінансову допомогу не складались та не підписувались. З січня по серпень 2019 року позивач самостійно без наказів керівництва нараховувала та виплачувала собі, як головному бухгалтеру підприємства, виробничу премію.

Відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки не було складено та не надано до відповідних державних органів фінансовий звіт про результати діяльності ПАТ «Інститут титану» за 2018 рік, що спричинило товариству збитки у вигляді застосованих НКЦПФР штрафів.

Таким чином, представник відповідача вважає, що жодним чином законні права позивача відповідачем порушено не було.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 95).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечувала з підстав викладених у відзиві та просила відмовити у задоволенні позову.

З пояснень свідка ОСОБА_3 , який займає посаду першого заступника Генерального директора ПАТ «Інститут титану», вбачається, що у 2019 році згода на виплату премій ОСОБА_1 керівництвом підприємства не надавалась, в т.ч. на виплату заробітної плати в нічну добу з 25 на 26 вересня 2019 року, так само як і не надавалась згода на передачу у позику грошових коштів у розмірі 85 000,00 грн., знятих з особового кредитного рахунку ОСОБА_3 в АТ КБ «ПриватБанк». Позивачка не зверталась жодного разу за погодженням на укладання договорів поворотної фінансової допомоги з метою оплати платежів за спожиту електроенергію тощо. Підтверджує те, що саме за його ініціативи було проведено службове розслідування відносно ОСОБА_1 . За результатами розслідування позивачу було запропоновано звільнитись за власним бажанням, але вона відмовилась.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що працює у ПАТ «Інститут титану» начальником відділу кадрів. Під час працевлаштування ОСОБА_1 пройшла інструктаж з охорони праці, ознайомлена із посадовою інструкцією, яка повинна була зберігатись в бухгалтерії, та іншими внутрішніми документами товариства. Це зафіксовано в обхідному листку, який зберігається в особовій справі ОСОБА_1 . При звільнені ОСОБА_1 була виплачена заробітна плата, відпускні та розрахункові кошти. Позивачка була ознайомлена із наказом про звільнення під підпис, в трудовій книжці про звільнення був зроблений відповідний запис.

Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_5 , яка працює провідним бухгалтером у ПАТ «Інститут титану». Згідно пояснень останньої, ОСОБА_1 мала право другого підпису і була матеріально-відповідальною особою на підприємстві. Спростовує факт укладання договорів поворотної фінансової допомоги. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки не було складено та не надано до відповідних державних органів фінансовий звіт про результати діяльності за 2018 рік, що спричинило товариству збитки у вигляді застосованих НКЦПФР штрафів.

Свідок ОСОБА_6 , який працює начальником юридичного відділу ПАТ «Інститут титану», пояснив, що договори про поворотну фінансову допомогу в 2019 році між позивачем та відповідачем не укладались, оскільки вимагали його обов`язкового візування. Підтверджує факт несвоєчасної подачі до відповідних державних органів фінансовий звіт про результати діяльності за 2018 рік, що спричинило товариству збитки у вигляді застосованих НКЦПФР штрафів. Зазначає, що позивач була ознайомлена із посадовою інструкцією, яка зберігалась особисто у неї в кабінеті, а в день звільнення ОСОБА_1 її забрала з собою. За результатами чисельних та грубих порушень та на підставі висновків, зроблених за результатами службового розслідування, позивач була звільнена у зв`язку із втратою довір`я. Був присутній на засідання профспілкового органу, давав пояснення щодо підстав звільнення позивача. Процедура звільнення ОСОБА_1 відбувалась з дотримання вимог діючого законодавства.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_7 , який працює начальником служби безпеки та охорони ПАТ «Інститут титану», та входив до складу комісії для проведення службової перевірки, під час працевлаштування відносно ОСОБА_1 проводилась перевірка, на той час порушень виявлено не було. Позивачка, будучи головним бухгалтером, з правом другого підпису мала електронний цифровий підпис, який використовувався під час подачі бухгалтерської та фінансової звітності, а також при списанні грошових коштів з рахунків підприємства. У 2019 році почались проблеми із бухгалтерією, зокрема. Позивачка самостійно о 00-05 хв. без дотримання встановленої процедури перераховувала собі на карту заробітну плату та премію, в той час як у інших працівників мала місце заборгованість по заробітній платі. Такі дії позивача пов`язує із фінансовими проблемами останньої та гострої потреби останньої у грошових коштах. Зазначає, що нарахування та виплата премій здійснюється лише за резолюцією або Генерального директора ПАТ «Інститут титану», або його першого заступника, чого у випадку із преміями ОСОБА_1 місця не мало. Під час службової перевірки у позивача неодноразово відбирались письмові пояснення. Для об`єктивності висновків, зроблених в результаті перевірки, відповідачем залучались незалежні аудитори. В день звільнення ОСОБА_1 зачинилася у себе в кабінеті, і лише у вечорі 07.11.2019 року забравши документи, в т.ч. і посадову інструкцію, фактично була звільнена.

Свідок ОСОБА_8 , яка працює вченим секретарем ПАТ «Інститут титану», надала пояснення про те, що була присутня 05.11.2019 року на засіданні профспілкового комітету, де розглядалось питання про звільнення ОСОБА_1 , підтверджує наявність кворуму, оскільки на засіданні були присутні всі три члена профспілкового органу.

Свідок ОСОБА_9 інженер-програміст, яка раніше працювала у ПАТ «Інститут титану», надала пояснення що з приводу обставин звільнення ОСОБА_1 їй нічого не відомо, оскільки вона працювала в іншому відділу.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом № 143-К від 21.06.2018 року ОСОБА_1 була призначена на посаду головного бухгалтера ПАТ «Інститут титану». З нею був проведений інструктаж з охорони праці, вона була ознайомлена із Посадової інструкцією головного бухгалтера від 26.12.2014 року ИИ 01 ДИ 16.11-2013, що підтверджується її підписом на контрольному листку про проходження інструктажу з охорони праці (а.с. 34, 116-120).

22.10.2019 року на виконання наказу № 84 від 26.09.2019 року «Щодо проведення службового розслідування фінансової діяльності та звітності» та наказу № 89 від 15.10.2019 року «Щодо продовження терміну службового розслідування фінансової діяльності та звітності» Комісією у складі першого заступника Генерального директора ОСОБА_3 , начальника служби безпеки та охорони Келембета Р.М., юрисконсульта юридичного відділу ОСОБА_10 , провідного бухгалтера ОСОБА_5 , проведено службову перевірку організації бухгалтерського обліку, складання звітності, нарахування виплат зарплати/премій, оплати рахунків підприємства головним бухгалтером ОСОБА_1 (а.с. 121-124).

За результатами службової перевірки складено Висновок, яким встановлено, що дії головного бухгалтера ОСОБА_1 не відповідають вимогам посадових обов`язків головного бухгалтера підприємства, та явно виходять за межі наданих їй прав/повноважень, а також рекомендовано керівництву ПАТ «Інститут титану» розірвати трудовий договір з головним бухгалтером ОСОБА_1 з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за наявністю винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу, на підставі п. 2 ст. 41 Кодексу законів про працю України.

Позивачка була ознайомлена із даним Висновком, про що свідчить її особистий підпис на листі ПАТ «Інститут титану» №738 від 30.10.2019 року «Щодо ознайомлення з матеріалами службової перевірки» (а.с. 125).

За змістом наявної в матеріалах справи копії Висновку підставами втрати довіри до головного бухгалтера ОСОБА_1 були наступні обставини: порушення головним бухгалтером своїх посадових обов`язків під час складання та подання фінансової звітності підприємства, що спричинило підприємству збитки у вигляді застосованих НКЦПФР штрафів, а також невиконання посадових обов`язків при оформленні документів первинного бухгалтерського обліку, та вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень.

Стаття 43 КЗпП України встановлює вимогу щодо отримання згоди профспілкового органу в разі розірвання трудового договору з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу, в тому числі у випадку, передбаченому п. 2 ст. 41 КЗпП.

Порядок надання згоди профспілковою організацією на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця передбачено ст. 39 Закону України від 15.10.99 року №1045-ХІV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідно до згаданої статті у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає в 15-денний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця повинно розглядатися в присутності працівника, щодо якого воно подано.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач звернувся до профспілкового комітету Первинної організації ПМГУ із поданням від 30.10.2019 року за №737 «Щодо отримання згоди на звільнення працівника».

05.11.2019 року на засіданні профспілкового комітету Первинної організації ПМГУ ПАТ «Інститут титану» більшістю голосів було постановлено рішення про надання згоди на звільнення працівника ОСОБА_1 за п. 2 ст. 41 КЗпП України, що підтверджується Витягом із протоколу № 19 від 05.11.2019 року (а.с. 129).

Доводи позивача про те, що на засіданні профспілкового комітету кворуму не було, спростовується поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена з посади головного бухгалтера наказом ПАТ «Інститут титану» № 199-К від 07.11.2019 року у зв`язку із втратою довіри на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України; факт отримання наказу не спростовується позивачем. Запис про звільнення на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України було внесено до трудової книжки, яка була видана ОСОБА_1 , що також не спростовується і позивачем (а.с. 13, а.с. 35).

Згідно наказу № 95 від 09.07.2018 року «Про призначення особи, відповідальної за ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності» ОСОБА_1 була призначена відповідальним за ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності в ПАТ «Інститут титану» (а.с. 115).

Відповідно до наказу № 81 від 02.08.2019 року «Про розпорядження рахунками та надання права підпису розрахункових касових документів тощо» головному бухгалтеру ОСОБА_1 було надано право розпорядження рахунком/ми та надано право підпису розрахункових/касових документів (а.с. 29).

Згідно п. 3 Посадової інструкції головного бухгалтера 26.12.2014 року ИИ 01 ДИ 16.11-2013 завданням головного бухгалтера є ведення обліку згідно з діючим законодавством про організацію бухгалтерського обліку та звітності, Порядку ведення касових операцій в національній валюті України. Головний бухгалтер зобов`язаний здійснювати прийом та видачу готівкових коштів, оформлення касових документів, вести касові книги за цільовим призначенням та інші операції згідно Порядку ведення касових операцій в національній валюті України (п. 3.1. Інструкції).

Головний бухгалтер зобов`язаний отримувати готівкові кошти в банківських установах, здійснювати розрахунково-касове обслуговування, виписки по розрахунковим рахункам та здавати документи на здійснення платежів (п. 3.2. Інструкції). Відповідно до п. 3.3. Інструкції головний бухгалтер зобов`язаний підготувати документи на перерахування коштів в національній та іноземній валютах тощо.

Пунктом 23 Положення про організацію бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні встановлено, що головні бухгалтери підписують разом з керівниками підприємств документи, які є підставою для прийняття і видачі товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, а також розрахункові, кредитні й фінансові зобов`язання, візують господарські договори, що узгоджується із доводами Відповідача про те, що головний бухгалтер безпосередньо обслуговує товарні (матеріальні) й грошові цінності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно її посадових обов`язків здійснювала прийом, зберігання, розподіл грошових цінностей.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що позивачкою на розрахунковий рахунок підприємства вносились власні грошові кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги, які в подальшому були повернуті в повному обсязі ОСОБА_1 , що не спростовується останньою.

В ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи відповідача про те, що рішення щодо надання поворотної фінансової допомоги ПАТ «Інститут титану» та повернення цієї допомоги приймались позивачем самостійно, без узгодження з керівництвом підприємства. Договори про поворотну фінансову допомогу між ПАТ «Інститут титану» та ОСОБА_1 не складались та не підписувались. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту погодження основних та укладання даних договорів.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 останній дізнався у серпні 2019 року про те, що головним бухгалтером ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ПАТ «Інститут титану» внесено власні грошові кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги; рішення про внесення поворотної фінансової допомоги на розрахунковий рахунок відповідача та повернення цієї допомоги приймалось ОСОБА_1 самостійно, без узгодження із ОСОБА_3 або генеральним директором. Як зазначає ОСОБА_3 , договори про поворотну фінансову допомогу між ПАТ «Інститут титану» та ОСОБА_1 не складались, отримання підприємством поворотної фінансової допомоги та умови її отримання між ними ніколи не обговорювались.

Зазначені обставини також підтверджуються службовою запискою від 16.10.2019 року, а також поясненнями свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що юридичним відділом договори про поворотну фінансову допомогу №07/06-1 від 07.06.2019; №11/06-1 від 11.06.2019; №20/06-1 від 20.06.2019; №21/06-1 від 21.06.2019; №25/06-1 від 25.06.2019; №25/06-2 від 25.06.2019; №25/06-3 від 25.06.2019; №25/06-4 від 25.06.2019; №25/06-5 від 25.06.2019; №25/06-6 від 25.06.2019; №26/06-1 від 26.06.2019; №26/06-2 від 26.06.2019; №26/06-3 від 26.06.2019; №27/06-1 від 27.06.2019; №27/06-2 від 27.06.2019; №04/07-1 від 04.07.2019; №23/07-1 від 23.07.2019; №23/07-2 від 23.07.2019; №23/07-3 від 23.07.2019; №31/07-1 від 31.07.2019; не складались та на підпис керівництву підприємства не надавались. До юридичного відділу підприємства вищезазначені договори не надходили. Будь-яких договорів між позивачем та відповідачем не укладалось (а.с. 130).

Пунктом 4 Посадової інструкції головний бухгалтер має право не приймати до виконання документи, що оформлені неналежним чином, в яких відсутні необхідні реквізити та підписи.

В ході судового розгляду також знайшли своє підтвердження наступні факти. В період з січня по серпень 2019 року позивач самостійно, без відповідного наказу генерального директора підприємства або особи, що його заміщає, не оформлюючи відповідні документи, нараховувала та виплачувала собі, як головному бухгалтеру підприємства, виробничу премію.

Згідно ст. 13.7. Статуту ПАТ «Інститут титану», Генеральний директор має право здійснювати матеріальне заохочення (преміювання) працівників Товариства. Згідно п. 4.2. Доповнення №7 до Положення про утворення та використання фонду оплати праці ДП «Державний науково-дослідний та проектний інститут титану» (правонаступником якого є ПАТ «Інститут титану»), введеного в дію наказом генерального директора № 113/1 від 31.10.2012, премія за виконання важливих та особливо важливих робіт оплачується працівникам, що відзначились при виконання особливо важливих завдань за рахунок та в межах прибутку, яка залишилась в розпорядженні підприємства. Премія встановлюється безпосередньо генеральним директором та погоджується з профкомом у встановленому порядку.

Згідно п. 4.1.4. Доповнення №7 до Положення про утворення та використання фонду оплати праці ДП «Державний науково-дослідний та проектний інститут титану», виплата винагороди оформлюється наказом, яким встановлюється, кому та за які досягнення підвищується або зменшується розмір винагороди. Іншого порядку нарахування та виплати премії розпорядчими документами підприємства не встановлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно, без відповідного наказу генерального директора або особи, що його заміщує, перерахувала з поточного рахунку підприємства на свій картковий рахунок грошові кошти у вигляді виробничої премії в наступних розмірах: у лютому 2019 року у сумі 8 800,00 грн.; у березні 2019 року у сумі 11 000,00 грн.; у квітні 2019 року у сумі 11 000,00 грн.; у травні 2019 року у сумі 11 000,00 грн.; у червні 2019 року у сумі 10 388,89 грн.; у липні 2019 року у сумі 8 680,43 грн.; у серпні 2019 року у сумі 11 000,00 грн. (а.с. 126).

Частиною сьомою ст. 8 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено коло обов`язків головного бухгалтера, серед яких: забезпечення дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організація контролю за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; участь в оформленні матеріалів, пов`язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечення перевірки стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Фінансова звітність, відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», це звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з Міжнародним стандартом бухгалтерського обліку, який введено в дію в ПАТ «Інститут титану» наказом № 108 від 29.12.2017, фінансова звітність є структурованим відображенням фінансового стану та фінансових результатів діяльності суб`єкта господарювання. Метою фінансової звітності є надання інформації про фінансовий стан, фінансові результати діяльності та грошові потоки суб`єкта господарювання, яка є корисною для широкого кола користувачів при прийнятті ними економічних рішень. Фінансова звітність також демонструє результати того, як управлінський персонал суб`єктів господарювання розпоряджається ввіреними йому ресурсами.

Відповідно до 36 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку, суб`єкт господарювання подає повний комплект фінансової звітності (включаючи порівняльну інформацію) як мінімум щороку.

Із матеріалів справи вбачається, що фінансова звітність ПАТ «Інститут титану» за 2018 рік повинна бути складена та розміщена на веб-сайті підприємства до 30 квітня поточного року.

Судом встановлено, що Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку здійснено реєстрацію випуску цінних паперів ПАТ «Інститут титану», про що 19.04.2018 видано свідоцтво № 20/1/218. Сторонами не спростовується той факт, що ПАТ «Інститут титану» є емітентом цінних паперів, а саме простих іменних акцій.

Відповідно до вимог пункту 16-1 статті 1 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», регульована інформація на фондовому ринку це, зокрема, регулярна інформація про емітента, яка підлягає розміщенню в загальнодоступній інформаційній базі даних НКЦПФР про ринок цінних паперів або через особу, яка провадить діяльність з оприлюднення регульованої інформації від імені учасників фондового ринку.

Згідно з вимогами частини 1 та 2 статті 39 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», регульована інформація розкривається у встановленому НКЦПФР порядку шляхом її розміщення в загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів або через особу, яка провадить діяльність з оприлюднення регульованої інформації від імені учасників фондового ринку.

Відповідно до вимог частини 2 статті 39 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», учасники фондового ринку зобов`язані розкривати регульовану інформацію відповідно до вимог, в обсязі та строки, встановлені цим Законом та нормативно-правовими актами НКЦПФР.

Згідно з вимогами частини 1 статті 40 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», регуляторна інформація про емітента річна та проміжна звітна інформація про результати фінансово-господарської діяльності емітента, яка розкривається на фондовому ринку, в тому числі шляхом подання до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до вимог частини 4 статті 40 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», річна інформація про емітента є регульованою інформацією та підлягає розкриттю емітентом не пізніше 30 квітня року, наступного за звітним.

Згідно з вимогами частини 6 статті 40 Закону України «про цінні папери та фондовий ринок», строки, порядок і форми розкриття регулярної інформації про емітента (річної та проміжної) і відомостей, що містяться у такій інформації, встановлюються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, яка вживає заходів щодо розкриття зазначеної інформації.

Склад, порядок і строки розкриття регульованої інформації на фондовому ринку, до якої, зокрема, належить регулярна (проміжна, річна) інформація, встановлені «Положенням про розкриття інформації емітентами цінних паперів», затвердженим Рішенням НКЦПФР від 03.12.2013 № 2826.

Згідно Положення до регулярної інформації, що підлягає розкриттю, відноситься фінансова звітність емітентів цінних паперів (крім банків) яка розкривається у складі та формах, встановлених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку. Формат фінансової звітності емітентів цінних паперів формується відповідно до опису розділів та схем XML-файлів, визначених окремим документом Комісії нормативно-технічного характеру.

Емітенти цінних паперів, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності, у складі Інформації розкривають фінансову звітність, складену відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності, а саме: повний комплект проміжної фінансової звітності та повний комплект консолідованої проміжної фінансової звітності (у разі складання відповідно до законодавства); повний комплект річної фінансової звітності та повний комплект річної консолідованої фінансової звітності (у разі складання відповідно до законодавства).

Фінансова звітність емітента має відповідати стандартам фінансової звітності, обраним за основу при складанні такої фінансової звітності. Аудиторський звіт щодо фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності (за наявності)) та висновок про огляд проміжної фінансової звітності (проміжної консолідованої фінансової звітності) (за наявності) мають відповідати міжнародним стандартам аудиту та вимогам, встановленим Законом України «Про аудит фінансової звітності та аудиторської діяльності».

Відповідно до вимог пункту 1 глави 4 розділу ІІ Положення №2826, обов`язок здійснювати розкриття регулярної річної інформації поширюється на осіб, які станом на 31 грудня поточного року є емітентами.

Згідно з вимогами пункту 4 глави 4 розділу ІІ Положення №2826, розкриття регулярної річної інформації має здійснюватися, зокрема, шляхом розміщення її в загальнодоступній інформаційній базі даних Комісії або через особу, яка провадить діяльність з оприлюднення регульованої інформації від імені учасників фондового ринку, не пізніше 30 квітня року, наступного за звітним.

Матеріалами справи підтверджується, що 30.08.2019 до ПАТ «Інститут титану» надійшла постанова про розгляд справи про правопорушення на ринку цінних паперів, складена 27.08.2019 Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Сторонами не спростовується той факт, що за результатами моніторингу розкриття інформації на фондовому ринку підприємством не розкрито регулярну річну інформацію про емітента за 2018 рік шляхом подання до НКЦПФР, що є порушенням вимог статей 39, 40 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», вимог пункту 4 глави 4 розділу ІІ Положення № 2826. Як наслідок, НКЦПФР наклало на ПАТ «Інститут титану» санкції за правопорушення на ринку цінних паперів у вигляді грошових штрафів.

Судом встановлено, а позивачкою не спростовано те, що відповідні звіти були нею складені та відправлені у відповідні державні органи у період з 14 по 20 вересня 2019 року.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що головним бухгалтером ПАТ «Інститут титану» у встановлені законодавством строки не було складено, та не було надано до відповідних державних органів, що в подальшому унеможливило розміщення на веб-сайті підприємства фінансового звіту про результати діяльності ПАТ «Інститут титану» за 2018 рік, і, як наслідок, спричинило підприємству збитки у вигляді застосованих НКЦПФР штрафів.

Таким чином, в ході судового розгляду знійшли своє підтвердження доводи відповідача про те, що підставою звільнення ОСОБА_1 було порушення останньою посадових обов`язків під час складання та подання фінансової звітності підприємства, що спричинило підприємству збитки у вигляді застосованих НКЦПФР штрафів, а також невиконання посадових обов`язків при оформленні документів первинного бухгалтерського обліку та вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їй повноважень, що мало наслідком втрату довіри та подальше звільнення Позивача на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини 1 статті 41 КЗпП України).

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов`язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-100цс16 та постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 520/7491/16.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП України, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги ст. 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Звільнення з підстав втрати довір`я (п. 2 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з норм чинного трудового законодавства та судової практики, роботодавцю для звільнення працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, за п. 2ст. 41 КЗпП України, достатньо вчинення умисно або необережно таких дій, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Суд зауважує, що посилання позивача на те, що на момент її звільнення не було підтверджено належними доказами факту нанесення її діями збитків ПАТ «Інститут титану» не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки необхідність у встановленні вказаної обставини відсутня, оскільки відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України роботодавцю для звільнення працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, достатньо вчинення умисно або необережно таких дій, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, представник позивача не надали суду доказів, доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного суд вважає, що відповідачем доведено наявність підстав у роботодавця для втрати довіри відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, дійшов висновку щодо законності звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Також, суд відмовляє у вимозі позивача щодо стягнення коштів за вимушений прогул, оскільки, дана позовна вимога є похідною від попередньої, також, відповідно до ст. 235 КЗПП України, середній заробіток за час вимушеного прогулу стягується, якщо неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства «Інститут титану» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.В.Геєць