РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1938/20

09 грудня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Пузирко В. В.

за участі учасників судового розгляду:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Квятковського А. С.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Сулковського Б.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 19 229,00 грн., відшкодування витрат, пов`язаних з експертною оцінкою автомобіля у розмірі 575,00 грн., витрат на проїзд у розмірі 1194,00 грн., витрат за поштові відправлення у розмірі 109,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 11000,00 грн. та сплачений ним судовий збір.

В обгрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 20 грудня 2019 року о 14 год. 20 хв. в с. В. Любаша Костопільського району Рівненської області на вул. Колгоспній сталася дорожньо - транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_1 (на польській реєстрації), з явними ознаками алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_2 в с. В. Любаша по вул. Колгоспній Костопільського району Рівненської області, керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з його автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, д.н.з НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 17 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вищевказаному ДТП. Постановою Рівненського апеляційного суду від 24.06.2020 року постанову суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Зазначив, що внаслідок вищевказаного ДТП його автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, д.н.з НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, в результаті чого йому завдано неправомірними діями відповідача матеріальні та моральні збитки. Про настання страхового випадку ним було повідомлено Моторно транспортне страхове бюро України, оскільки ОСОБА_2 керував автомобілем з іноземною реєстрацією та за відсутності страхового поліса. Протоколом огляду транспортного засобу від 20.01.2020 року експертом оцінювачем ОСОБА_3 з участю відповідача ОСОБА_2 був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, д.н.з НОМЕР_2 у результаті ДТП. На підставі даного протоколу складено звіт №792Е та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 34 999,22 грн. Зазначив, що рішенням МТСБУ №65538 йому було відшкодовано 19 771,92 грн. Дані кошти були перераховані на його рахунок. Однак, вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 39000,00 грн., що вказує на те, що невідшкодованими залишилися 19 229,00 грн. При зверненні до МТСБУ йому було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коєфіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, а отже і різниця в понесених витратах підлягає стягненню саме з відповідача, як безпосереднього винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдана і моральна шкода, яку він оцінує у 10 000 грн. Зазначив, що моральна шкода полягає у завданні йому моральних страждань, які полягали у тому, що було пошкоджено належне йому майно, а також душевних страждань перенесених під час ДТП, оскільки відповідач з місця події тікав, не визнавав вини, жодним чином не намагався врегулювати спір. Зазначив, що внаслідок ДТП він звертався до медичного закладу з приводу погіршення стану здоров`я, тривалий час був без автомобіля, що порушило його нормальний спосіб життя.

Разом з тим позивач зазначив, що підлягає стягненню сума у відшкодування витрат пов`язаних з проїздом з м. Рівне у м. Костопіль в судові засідання, які відбувалися 10.02.2020 року, 17.03.2020 року, 26.03.2020 року, 27.03.2020 року та витрати по відправленню поштової кореспонденції, а також витрати на правничу допомогу адвоката.

Ухвалою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 03.09.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб, які беруть участь у справі.

До початку судового розгляду справи, а саме 01.12.2020 року представником відповідача - адвокатом Сулковським Б. П. на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позивач отримавши лише часткову сплату від МТСБУ страхового відшкодування, повинен позиватися до МТСБУ з вимогою повної суми страхового відшкодування шкоди в межах ліміту передбаченого законом, а тому вимоги позивача до ОСОБА_2 є безпідставними та незаконними. Позивач ОСОБА_1 у своєму позові, посилаючись на Звіт №792Е про оцінку автомобіля вказує на те, що розмір завданої йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП з участю його автомобіля становить 34999,22 грн., однак зазначений звіт про оцінку автомобіля є неналежним доказом для встановлення розміру завданої шкоди позивачу, оскільки для визначення збитку завданого транспортному засобу внаслідок ДТП позивачу необхідно було провести автотоварознавчу експертизу. Дана обставина вказує на те, що в матеріалах справи відсутній документ, яким би було встановлено розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля, тобто позивачу ОСОБА_1 , пошкодженого в ДТП 20.12.2019 року. Також позивачем не подано жодного допустимого доказу фактичної сплати коштів на ремонт автомобіля, тобто немає доказів, що підтверджують оплату наданих послуг ремонту та оплату запчастин. Стосовно заявленої вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, то позивачем не доведено належним чином розмір завданої йому моральної шкоди, а тому підстави для задоволення даної вимоги позивача відсутні. Щодо витрат за надання позивачу правничої допомоги, то позивачем не подано суду належних доказів понесення ним судових витрат за надання йому правничої допомоги, зокрема ненадано документу на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги. Заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є не співмірним, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача всі судові витрати, які понесені відповідачем у даній справі.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Квятковський А. С. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник - адвокат Сулковський Б. П. в судовому засіданні позов не визнали, підтримали доводи, які були наведені у відзиві на позов. Просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 20.12.2019 року о 14 год. 20 хв. в с. В. Любаша, по вул. Колгоспна, Костопільського району, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN GOLF, д. н. з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем CHEVROLET LACETTI, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, після чого залишив місце ДТП до якої він причетний.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 17 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - 1 рік.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 24.06.2020 року постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 17 березня 2020 року відносно ОСОБА_2 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Встановлено, що автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, д.н.з НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Згідно звіту №792Е від 29.07.2020 року про оцінку автомобіля CHEVROLET LACETTI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного аварійним комісаром, оцінювачем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля CHEVROLET LACETTI, д.н.з НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) - 34990,22 грн.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу позивача була проведена калькуляція вартості ремонту автомобіля на суму 34990,22 грн.

Рішенням Моторного (транспортного) страхового бюро України, відповідно до п.41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу було виплачено відшкодування шкоди в розмірі 19 771,92 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_2 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 17.03.2020 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, визначеної звітом про оцінку автомобіля за відрахуванням суми сплаченої страховою компанією, тобто стягненню підлягає 15 218,30 грн. (34 990,22 грн. - 19 771,92 грн.).

Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати за експерту оцінку автомобіля в розмірі 575,00 грн., що підтверджується копією квитанції №62 від 29.07.2020 року.

В позовних вимогах позивач зазначив, що вартість ремонту його пошкодженого автомобіля вцілому склала 39 000,00 грн., що є значно більшими витратами, аніж отримані страховим відшкодуванням. Однак суд не приймає до уваги дані доводи позивача, оскільки вони не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10 000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного йому майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, а тому суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги було надано: договір про надання правової допомоги від 03.08.2020 року та розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, згідно договору про надання правничої допомоги від 03 серпня 2020 року позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, згідно договору про надання правничої допомоги від 03 серпня 2020 року, вартість наданої ОСОБА_1 правничої допомоги адвокатом Квятковським А. С. становить 11 000 грн., з яких: зустріч з клієнтом, надання консультації - 1500,00 грн., час затрачений на надання послуги, допомоги - 3 год., пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання стратегії і представництва інтересів клієнта в суді - 1500,00 грн., час затрачений на надання послуги, допомоги - 3 год., складання позовної заяви - 2000,00 грн., час затрачений на надання послуги, допомоги - 1 год., участь у судовому засіданні (орієнтовно) - 4000,00 грн., час затрачений на надання послуги, допомоги - 4 год., ознайомлення з матеріалами справи - 1000,00 грн., час затрачений на надання послуги, допомоги - 1 год., складання клопотань - 1000,00 грн., час затрачений на надання послуги, допомоги - 2 год.

Однак, враховуючи складність справи та те, що представник позивача був зайнятий у судовому засіданні 3 години, клопотань до суду не подавав та не ознайомлювався з матеріалами справи, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8 000 грн. в рахунок компенсації за правничу допомогу у даній справі, що складається з розранку: 1500,00 грн. - зустріч з клієнтом, надання консультації, час затрачений на надання послуги, допомоги - 3 год., 1500,00 грн. - пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання стратегії і представництва інтересів клієнта в суді, час затрачений на надання послуги, допомоги - 3 год., 2000,00 грн. - складання позовної заяви, час затрачений на надання послуги, допомоги - 1 год., 3000,00 грн. - участь у судовому засіданні, час затрачений на надання послуги, допомоги - 3 год.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в загальній сумі 8840,80 грн, що складаються з судового збору та витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми відшкодування витрат пов`язаних з проїздом з м. Рівне у м. Костопіль в судові засідання в розмірі 1194 грн. та витрат по відправленню поштової кореспонденції в розмірі 109 грн., то суд важає їх необгрунтованими та такими, що не підляють до задоволення, оскільки вони не підтверджені належними доказами, а також не пов`язані з даною справою.

Частиною 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 82, 137, 141, 258, 264, 265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди заподіяної унаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 15793,30 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто три гривні 30 копійок), у відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень), всього 25 793,20 грн. (двадцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто три гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 8840,80 грн (вісім тисяч вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), ІПН: НОМЕР_4 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ), ІПН: НОМЕР_5 .

Повне рішення складено

14 грудня 2020 року

СуддяЛ. А. Грипіч