Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

секретаря судових засідань Чемезової Г.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Волноваха Донецької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

27.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача акціонерного товариства «Українська залізниця», який згодом уточнив, просив визнати незаконним та скасувати Наказ №19/01 від 04.04.2017 року про звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України; поновити його на посаді провідника пасажирського вагону АТ «Українська залізниця» та стягнути витрати на послуги адвоката у розмірі 4200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.05.2012 року його прийнято на роботу у вагонне депо Донецька ДП «Донецька залізниця» на посаду провідника пасажирського вагону резерву провідників дільниці 1 групи за умовами контракту. 02.03.2015 року його було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період згідно з Указом Президента України. Наразі продовжує проходити військову службу.

04.04.2017 року позивача звільнено із займаної посади за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін.

Вважає, що звільнення відбулося з порушенням діючого законодавства, роботодавець не мав права його звільняти у зв`язку з призивом на військову службу, оскільки за таким працівником зберігається місце роботи, посада, компенсується середній заробіток на підприємстві, у якому він працював на час призову. Тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волноваського районного суду Донецької області Овчинніковою О.С. від 03.05.2017 року відкрито провадження у справі.

У зв`язку з перебуванням судді Овчиннікової О.С. на лікарняному, пов`язаному з вагітністю та пологами, розпорядженням керівника апарату Волноваського районного суду № 17 від 17.09.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2018 року дану справу було передано на розгляд судді Безрук Т.В.

Ухвалою суду від 02.10.2018 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Безрук Т. В. та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 29.11.2018 року провадження у справі було зупинено до закінчення воєнного стану в Україні.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 30.01.2019 року поновлено провадження у вказаній справі.

09.12.2019 року представником відповідача подано письмові пояснення, в яких зазначається, що АТ «Українська залізниця» не є правонаступником ДП «Донецька залізниця», оскільки по-перше до відповідача не перейшли права та обов`язки останнього, станом на сьогоднішній день ДП «Донецька залізниця» залишається юридичною особою (згідно з даними ЄДРПОУ знаходиться в стані припинення, з реєстру не виключено) та має відповідати за своїми зобов`язаннями. Вказує, що належним відповідачем по справі є Державне підприємство «Донецька залізниця». По-друге, позивач був прийнятий та звільнений в підрозділі Державного підприємства «Донецька залізниця», трудового договору з АТ «Українська залізниця» позивач не укладав, а відтак у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та без участі його представника, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує, просив у такому відмовити.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 21 КЗпП визначено, що трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Судом встановлено, що 15.05.2012 року між ОСОБА_1 та вагонним депо Донецька Державного підприємства «Донецька залізниця» укладений контрак №7659 зі строком дії до 14.05.2017р. (а.с.7-11).

На підставі відповідного Наказу №1055/01 від 15.05.2012р. ОСОБА_1 прийнято на роботу у вагонне депо Донецька ДП «Донецька залізниця» на посаду провідника пасажирського вагону резерву провідників дільниці 1 групи за умовами контракту (а.с.14 зворотній бік).

02.03.2015 року ОСОБА_1 на підставі Указу Президенка України від 14.01.2015р. №15/2015 призваний у Збройні сили України за мобілізацією (а.с.15-17).

04.04.2017 року на підставі Наказу №19/01 від 04.04.2017р. позивача звільнено із займаної посади за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Запис у трудовій книжці зроблений начальником відділу кадрів вагонного депо Донецька ДП «Донецька залізниця» Л.Н. Ганич (а.с.14 зворотній бік).

Відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Тобто в даному випадку сторонами угоди є безпосередньо позивач ОСОБА_1 та вагонне депо Донецька ДП «Донецька залізниця».

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП «Донецька залізниця» знаходиться за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, 68, та з 25 листопада 2014 року перебуває у стані припинення.

Отже, ДП «Донецька залізниця» є самостійним суб`єктом трудового права, як організація, що має статус юридичної особи, не припинено.

Згідно з положенням частини четвертої статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з положеннями статті 107 ЦК України, якою закріплено порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу). Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

При цьому, згідно зі статтею 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців в порядку, передбаченому статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», тобто запису про припинення юридичної особи.

Отже відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов`язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути зазначено, а правонаступництво вважається здійсненим з моменту виключення юридичної особи попередника з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При розгляді даної справи суд враховує, що нормами ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, розглядаючи справу №230/310/18, номер судового провадження 61-4643ск19, у своїй Постанові від 18.09.2019 року дійшов висновку, що оскільки немає завершення процесу припинення і відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не внесено, то ДП «Донецька залізниця» залишається юридичною особою, яка продовжує самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов`язаннями, що виникли за його участі.

Зі Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України» від 02 вересня 2015 року № 735, вбачається, що ПАТ «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (пункт 1). Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту» (пункт 2).

Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначені правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі - Товариство), управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону утворення товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»» (далі - Постанова), прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити ПАТ «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі ДП «Донецька залізниця» згідно з додатком № 1.

За змістом пунктів 4 і 5 Постанови проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються) та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця».

Між ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Українська залізниця» відсутній передавальний акт, який би підтверджував перехід від ДП «Донецька залізниця» всіх прав, активів, зобов`язань і боргів в статутний капітал ПАТ «Українська залізниця».

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів від 12 листопада 2014 року № 604.

У пункті 1 частини другої 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що під час проведення інвентаризації та оцінки майна: необхідно сформувати окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобов`язань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобов`язань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку надавалася фінансова звітність; сформувати окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України.

Пунктом 2 частини другої вказаної Постанови передбачено, що після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Установивши, що ДП «Донецька залізниця» не бере участь в процедурі реорганізації та правонаступництва ПАТ «Українська залізниця», а також, що майно ДП «Донецька залізниця» не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ПАТ «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов`язків до ПАТ «Українська залізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції на території України.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши докази, беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного судочинства, що міститься в ст.13 ЦПК України, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування Наказу №19/01 від 04.04.2017р. про звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін пред`явлені позивачем не до належного відповідача - АТ «Укрзалізниця», тоді як зобов`язання за трудовими зобов`язаннями у нього виникли з ДП «Донецька залізниця», яке на теперішній час не ліквідовано.

Враховуючи викладене суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 76-82,141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецькогоо апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Т.В. Безрук