Справа № 953/601/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , місце смерті смт Михайлівка Перевальського району Луганської області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилається на те, що є онукою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за таких обставин: хронічна серцево-судинна недостатність, дифузний кардіосклероз. Зазначає про те, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначене Постановою ВРУ від 17.03.2015 № 254-ХІІІ. Повідомила, що зверталась до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та отримала відмову у проведенні реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть.

Заявник в судове засідання не з`явилась, відповідно до отриманої судом заяви, розгляд справи просила проводити без її участі, заяву підтримала в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився. До суду надійшли пояснення за підписом начальника відділу, відповідно до яких розгляд справи просили проводити за відсутності представника відділу, у зв`язку з великим обсягом роботи. Рішення прийняти на розсуд суду, проти заявлених вимог не заперечують.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов висновку що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Заявник звернувся до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою щодо державної реєстрації смерті бабусі ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про смерть. Для державної реєстрації смерті заявником було подано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 17.10.2019 року, видане виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Перевальського району, так званої, Луганської Народної Республіки.

Смт Михайлівка Перевальського району Луганської області, відповідно до розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що її батьком зазначений ОСОБА_4 , матір"ю ОСОБА_5 ( свідоцтво серія НОМЕР_2 від 20.05.1968 року народження).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_3 у 23.06.1990 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Після реєстрації шлюбу отримала прізвище " ОСОБА_6 ".

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком зазначений ОСОБА_6 , матір"ю - ОСОБА_9 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 16 січня 1992 року).

З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у 10.08.2013 році зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини зазначено " ОСОБА_8 " (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 від 10.08.2013 року).

Відповідно до листа № 209/22.1-22-30 від 14.01.2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 з підстав того, що заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеної наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до даних свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 17.10.2019 року, видане виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Перевальського району, так званої, Луганської Народної Республіки, померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено актовий запис про смерть № 41.

Як вбачається з копії довідки про причину смерті № 28 від 13 жовтня 2019 року, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 роки, причина смерті: хронічна сердечно-судинна недостатність, дифузний кардіосклероз.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В п. 13 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року надано роз`яснення, відповідно до якого заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилась в м. Геніченськ Херсонської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Михайлівка Перевальського району Луганської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 315, 317 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилась в м. Геніченськ Херсонської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Михайлівка Перевальського району Луганської області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко