Справа № 274/224/19 Провадження № 2/0274/988/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.20 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомПублічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"" представником якого є Панченко О.О. ,
доОСОБА_2
простягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 р. Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі - Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 77 923,08 грн., посилаючись на те, що воно є правонаступником усіх прав та зобов`язань Акціонерного товариства "Банк Ренесанас Капітал", між останнім та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № GP-5256603 від 17.10.2013 р., однак ОСОБА_2 зобов`язань за цим договором не виконує.

Заочним рішенням від 21.01.2019 р. позов задоволено та стягнуту з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № GP-5256603 від 17.10.2013 р. у розмірі 77 923,08 грн. (а. с. 57).

Ухвалою від 03.02.2020 р. вказане рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 103).

ОСОБА_2 проти позову заперечив та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що, Банком незаконно нараховані відсотки за користування кредитом, оскільки він є військовослужбовцем, Банком пропущено строк позовної давності, яку він просить застосувати.

Судом з`ясовано, що між Акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" та ОСОБА_2 шляхом підписання (прийняття) пропозиції було укладено кредитний договір № GP-5256603 від 17.10.2013 р., відповідно до умов якого ОСОБА_2 17.10.2013 р. отримав в кредит грошові кошти у розмірі 22 880,00 грн., строком на 36 місяців, за користування кредитом ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати 4% річних від суми кредиту та комісію за обслуговування кредиту у розмір 1,80% (а. с. 7).

Крім того, у вказаному договорі погоджено графік платежів, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язувався сплачувати до 17 числа кожного календарного місяця платежі у розмірі 1 087,36 грн. та в останній місяць - у розмірі 1 087,11 грн., що складається з погашення тіла кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту, платіжні періоди: з 17.10.2013 р. по 17.10.2016 р., усього за 36 місяців він мав сплатити 53 970,95 грн. (39 144,71 + 14 826,24).

Акціонерне товариство "Банк Ренесанс Капітал" було реорганізовано шляхом приєднання до Банку, а відтак Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" (а. с. 22 - 23).

Банк звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою (повідомленням) від 10.05.2017 р., у якій вимагав повернути заборгованість за договором № GP-5256603 від 17.10.2013 р. у розмірі 33 728,25 грн. (а. с. 8, 9).

Ця вимога (повідомлення) була отримана ОСОБА_2 15.05.2017 р. (а. с. 10).

Зобов`язань за кредитним договором № GP-5256603 від 17.10.2013 р. з погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом ОСОБА_2 належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 14.12.2018 р. виникла заборгованість за вказаним договором, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 14 306,51 грн., заборгованості з відсотків у розмірі 8 768,21 грн., заборгованості за комісією у розмірі 563,42 грн., що випливає з виписки з рахунку (а. с. 11).

ОСОБА_2 з 06.02.2015 р. є військовослужбовцем, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 80, 81, 82, 88, 150).

Пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Таким чином, починаючи з 06.02.2015 р. нарахування ОСОБА_2 процентів за користування кредитом за кредитним договором № GP-5256603 від 17.10.2013 р. було незаконним, а відтак розмір його заборгованості за процентами підлягає зменшенню на нараховані за зазначений період проценти у сумі 433,77 грн., тобто цей розмір становить 8 334,44 грн. (8 768,21 - 433,77).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позовна вимога Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, без урахування неустойки та процентів у розмірі 433,77 грн., є обґрунтованою.

Разом з тим, як було зазначено вище, ОСОБА_2 просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З позовом Банк звернувся 22.12.2018 р. (а. с. 27).

Таким чином вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № GP-5256603 від 17.10.2013 р., за виключенням усієї неустойки та відсотків, нарахованих після 15.02.2015 р., за період з 17.10.2013 р. по 17.12.2015 р., заявлені з пропуском строку позовної давності (три роки), у межах строку позовної давності заявлені вимоги про стягнення вказаної заборгованостіза період з 17.12.2015 р. по 17.10.2016 р., що становить 19 138,71 грн. ((9 * 1 087,36 + 1087,11) - 433,77)).

Частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного Суд вважає, що позов Баку в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № GP-5256603 від 17.10.2013 р., за виключенням неустойки, підлягає частковому задоволенню, а саме - стягненню підлягає 19 138,71 грн.

Щодо вимоги банку про стягнення неустойки, Суд зазначає наступне.

У виписці з рахунку зазначено, що ОСОБА_2 має заборгованість з неустойки за порушення зобов`язання за кредитом у розмірі 54 284,94 грн. (а. с. 11).

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина ми першою та другою статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі).

Банком не надано доказів того, що кредитний договір № GP-5256603 від 17.10.2013 р. визначає розмір та підстави стягнення неустойки, при цьому пропозиція укласти цей договір не місить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Не визначено у даному випадку такої неустойки і актами законодавства.

У позовні заяві Банк взагалі не обґрунтував, на підставі чого ним було нараховано неустойку за кредитним договором № GP-5256603 від 17.10.2013 р. у розмірі 54 284,94 грн.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Банку в частині вимоги про стягнення неустойки необхідно відмовити.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь Банку підлягає стягненню у якості відшкодування судових витрати грошові кошти у розмірі 432,77 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № GP-5256603 від 17.10.2013 р. у розмірі 19 138,71 грн.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 432,77 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут