Провадження № 2/234/3877/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Данелюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Антоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №234/14136/20 за позовною заявою:

ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до

Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський Машинобудівний завод», юридична адреса: Донецька область м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.№2

про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки в розрахунку, моральної шкоди, -

Обставини справи:

13.10.2020 року до Краматорського міського суду Донецької області звернулася позивач із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки в розрахунку.

Позов обґрунтовує тим, що з 16.10.2018 року її було прийнято до ПрАТ «СКМЗ» машиністом крана відповідно до наказу № 45 від 16.10.2018 року. Наказом №214 від 17.12.2019 р. її було звільнено з підприємства за ст. 36 ч.1 КЗпП України. При звільненні ПрАТ «СКМЗ» їй не виплатило заробітну плату в сумі 1604,11 грн. за грудень 2019 року. Просить стягнути з відповідача на її користь вказану заборгованість, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 17.12.2019 року по дату ухвалення рішення та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23.11.2020 року.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність, в якій зазначила, що просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь: судовий збір в розмірі 840,80 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., заборгованість по заробітній платі за грудень 2019 року в сумі 1604,11 грн., 11 коп., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні з 17.12.2019 року по 23.11.2020 року в розмірі 37482,71 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також пояснення щодо належності доказів, в якому погодився із заборгованістю по заробітній платі у розмірі 1604,11 грн. Стосовно позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки визнають зазначає наступне. Запроваджений на ПрАТ «СКМЗ» графік роботи, передбачає, що у структурному підрозділі, де працювала позивач у грудні 2019 року, у період з дня наступного після звільнення позивача до 31.12.2019 року робочими були 9 днів; у січні 2020 року 13 днів; у лютому 12 днів; у березні 21 день; у квітні 21 день; у травні 6 днів; у червні 8 днів; у липні 10 днів; у серпні 8 днів, у вересні 8 днів; у жовтні 8 днів; у листопаді має бути 8 днів. Зазначене випливає з:наказів ПрАТ «СКМЗ»: № 368 від 31.10.2019 ( згідно із яким у січні 2020 року було встановлено 8 додаткових неоплачуваних вихідних днів); № 391 від 26.11.2019 (згідно якого у лютому 2020 року було встановлено 24 годинний робочий тиждень із 8 годинним робочим днем), №49 від 02.03.2020 ( згідно якого у травні 2020 року встановлені додаткові неоплачувані робочі дні на підприємстві, зокрема, додатково 9 днів); наказу № 59А від 18.03.2020 ( відповідно до якого, починаючи з 18.05.2020 року по 18.07.2020 року на підприємстві встановлено 2 денний робочий тиждень), наказу № 134 від 30.06.2020 ( згідно якого на весь період карантину встановлено неповний 2 денний робочий тиждень); постанови КМУ від 20.05.2020 року № 392, якою карантин продовжено до 31.07.2020 року; постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641, якою карантин продовжено до 31.08.2020 року; постанови КМУ від 26.08.2020 року № 760, якою карантин продовжено до 31.10.2020 року, постанови КМУ від 13.10.2020 р. № 956 якою карантин продовжено до 31.12.2020 року, листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 року № 1133/0/206-16 « Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік». Зазначає, на підприємстві до кінці 2020 року запроваджено дводенний робочий тиждень. Просять визначити розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, виходячи з фактичної кількості робочих днів на підприємстві. А також застосувати принцип співмірності заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначає, що вимоги позивача, щодо відшкодування моральної шкоди не є такими, що гуртуються на фактичних обставинах, та не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 16.10.2018 року була прийнята до ПрАТ «СКМЗ» відповідно до наказу №45 від 16.10.2018 року.

17.12.2019 року позивача було звільнено з ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» відповідно до наказу №214 від 17.12.2019 року за ст. 36 ч.1 КЗпП України.

Згідно довідки № 690 ПрАТ «СКМЗ» заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 28.09.2020 року становить 1604,11 грн.- за грудень 2019 року, про що також не заперечує відповідач, та її середньоденна заробітна плата складає 199,84 грн. (без утримання податків та зборів).

Ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно ч.1 ст.9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

Суд переконався, що позивачка перебувала у трудових відносинах із відповідачем. Відповідно до норм ст.ст.115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем по заробітній платі має довести саме роботодавець, а не позивач.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітної плати в сумі 1604,11 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, починаючи з 18.12.2019 року по день ухвалення рішення, суд зазначає наступне:

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить-рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі №1-5/2012, в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Відповідно до п. 3 розділу 3 Постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 вбачається, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі

Виходячи з наданої відповідачем довідки № 690 про заборгованість по заробітній платі позивачу, його середньоденна заробітна плата складає 199,84 грн. без утримання податків і зборів.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6, 7 ст 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача стосовно нарахування середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні під час запровадження Кабінетом Міністрів України карантину (Постанова КМУ № 211 від 11.03.2020 року зі змінами), бо відповідачем не надано Сертифікат торгово-промислової палати.

Відповідно до ч. 2 ст 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати України" визначено, що однією із форс-мажорних обставин - введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно

Тобто, Сертифікат торгово-промислової палати це лише один з документів, яким можна підтвердити настання форс-мажорних обставин.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.12.2019 року по 23.11.2020 року складає в сумі 46562.72 грн. (199,84 грн. х 233 дн. (робочі дні починаючи з 18.12.2019 року до 23.11.2020 року).

Втім, відповідно до Постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц, останній зазначив, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 1604,11 грн. Тому суд дійшов висновку про стягнення за статтею 117 КЗпП за час затримки розрахунку при звільненні позивача відшкодування у сумі 10000 грн..

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. позивач зазначив, що в результаті протиправних дій відповідача щодо неї вона зазнав душевних страждань, так як не виплата йому заробітної плати суттєвим чином вплинула на ритм його життя, вона була позбавлена засобів до існування: їй не вистачало грошей на їжу, оплату комунальних платежів.

Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази по справі суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 неправомірними діями відповідача завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди суд виходить із того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру правопорушення і його наслідків для ОСОБА_1 , тривалість її страждань і переживань, беззаперечної зміни укладу її життя, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СКМЗ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1 000 грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн., що був останнім сплачений при подачі позовної заяви.

Також, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 137, 141, 144, 263-265 ЦПК України, ст.ст.47, 115, 116, 233, 237-1 КЗпП України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки в розрахунку, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 1604,11 грн. (одна тисяча шістсот чотири грн. 11 коп.), без утримання з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.12.2019 р. по день ухвалення судом рішення по справі в розмірі 10000 грн. (десять тисяч грн.)

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 1000 грн. (одна тисяча грн.)

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2 ) на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 840.80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя Краматорського міського суду О. М. Данелюк