Справа № 527/387/20
провадження 2/527/279/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Павлійчук А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бутко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу № 527/387/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про оспорювання батьківства, виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження, припинення стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачки про оспорювання батьківства, виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження, припинення стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги позивача обґрунтував тим, що з відповідачкою по справі ОСОБА_3 вони разом перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року та проживали однією сім`єю в м. Кременчуці по вул. Київській, в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_4 . Позивач був присутнім при пологах, забирав відповідачку разом із дитиною з полового будинку, в той момент в нього не було жодних сумнівів, що то не його дитина. Реєстрація народження дитини здійснювалась відповідно до ст. 126 СК України. Після цього вони проживали разом однією сім`єю до січня 2014 року. Вподальшому с 20.01.2014 року семейні відносини були припинені, дитина залишилась проживати з матір`ю, яка в подальшому звернулась до суду за стягненням аліментів на утримання дитини, які відповідно до рішення Автозаводського районного суду Полтавської області стягуються з позивача на користь відповідачки і по теперішній час. Позивач сумлінно виконував свої батьківські обов`язки, рішення суду по сплаті документів, до поки відповідачка в січні 2020 року не заявила йому, що то не його син, і він позивач не є біологічним батьком її дитини, тому з цих підстав він оспорює батьківство, просить виключити з свідоцтва про народження запис, що він є батьком дитини, припинити стягнення аліментів, стягнути з відповідачки судові витрати на його користь.

Позивач судове засідання не з`явися, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримували.

Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просили справу розглядати за її відсутності, стосовно проведення судового засідання належним чином повідомлена, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління МінЮсту ( м. Суми), в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим повторно 11.02.2020 року батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , вписані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .(а.с. 7)

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області справа № 524/7742/16-ц встановлено, що ОСОБА_2 , перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 з грудня 2010 року по січень 2014 року, від цих відносин мають дитину, тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 вирішено стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2-16 року і до повноліття дитини. (а.с.8)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 СК України №7 від 11.01.2020 року, реєстрація актового запису народження 17.01.2012 року 16:28:07 за № 1 реєстратором Автозаводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області актовий запис № 74 від 17.01.2012 року про дитину ОСОБА_4 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 записи про матір ОСОБА_2 та батька ОСОБА_1 вносилися і державна реєстрація проводилися на підставі ст. 126 Сімейного кодексу України. (а.с. 9)

В даний час ОСОБА_2 , є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно копії паспорту долученого до матеріалів справи ( а.с. 10-11).

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 125 CК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Для встановлення об`єктивної істини у справі ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 07.05.2020 року за клопотання позивача призначено в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про осопорювання батьківства, виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження, припинення стягнення аліментів судово-генетичну експертизу.

Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи (49005, м. Дніпро, площа Соборна, б.14), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

На вирішення експертів поставлено питання: Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженець м. Кременчук Полтавської області біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кременчук ?

06.07.2020 року на електронну адресу суду надійшов лист із Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи № 636 від 03.07.2020 року про необхідність забезпечення явки осіб для відбору зразків крові.

Листом суду від 15.07.2020 року сторони були повідомлені судом про необхідність явки до експертної установи для проведення експертизи, з направленням їм копії листа Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи № 636 від 03.07.2020 року.

Поштове відправлення отримане відповідачкою особисто 18.07.2020 року, що підтверджене повідомленням про вручення поштового відправлення отриманого Глобинським районним судом 28.07.2020 року, яке міститься в матеріалах цивільної справи.

11.08.2020 року на адресу суду надійшов лист із Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи № 710 від 28.07.2020 року про те, що Дніпропетровське обласне бюро СМЕ повертає ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області про призначення судово - генетичної експертизи без виконання в зв`язку з неявкою гр-ки ОСОБА_2 разом із дитиною 27.07.2020 року на експертизу.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідачка, яка була достовірно обізнана про дату, час та місце проведення судово-генетичної експертизи (експертизи ДНК), не з`явилася для забору біологічних зразків крові, що свідчить про її ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Нез`явлення відповідачки до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його не батьківство щодо дитини. Судом першої інстанції вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідачки у її проведенні.

Відповідачка не повідомила жодних поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися до експертної установи для забору відповідних зразків. Вказані дії та бездіяльність відповідачки, що призвели до неможливості проведення експертизи, надають суду можливість визнати факт, що позивач не є батьком дитини.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №478/690/18 (провадження № 61-18333св19).

Будь-яких доказів у спростування цих обставин відповідач суду не надала і судом таких доказів не здобуто, в зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач не вважає себе біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , тобто стверджує, що кровне споріднення між ним та дитиною відсутнє, а відповідач не надала жодних заперечень, які б спростовували цей факт, суд вважає необхідним даний позов задовольнити. Виключити з актового запису про народження ОСОБА_4 складеного Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавській області, відомості про батька дитини - ОСОБА_1 .

Згідно з п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

З огляду на п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити їх від сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому в силу вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, він не має батьківського обов`язку утримувати дитину.

Враховуючи те, що правовий механізм припинення сплати аліментів у разі визнання особи не батьком дитини, нормами Сімейного Кодексу України не визначений, суд вважає, що саме визнання, в даному випадку позивача ОСОБА_1 , не батьком дитини, за рішенням суду є тією обставиною, що породжує припинення обов`язку щодо матеріального утримання дитини.

Тому, позов в частині припинення стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню.

Позивачем при подачі позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Керуючись статтями 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) виключити з актового запису про народження дитини № 74 від 17 січня 2012 року - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, відомості про батька дитини ОСОБА_1 .

Припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі ј частки заробітної плати щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, що здійснюється на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.12.2016, справа № 524/7742/16-ц.

Виконавчий лист № 524/7742/16-ц з дня набрання рішенням законної сили визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , рнокпп: НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_4 , рнокпп: НОМЕР_5 );

третя особа: Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 5, ).

Повний текст рішення виготовлений 05.12.2020.

Суддя А. В. Павлійчук