Справа № 523/9755/19
Провадження №2/523/420/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Кругліков О. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Установив

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 01 квітня 2014 року ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір № б/н, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2700 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору перед відповідачем, видав йому платіжну картку із встановленим лімітом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору.

Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконує.

У зв`язку з зазначеними порушеннями станом на 09 травня 2019 року заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 01 квітня 2014 року становить 14278 грн. 62 коп., у тому числі:

-заборгованість за тілом кредиту - 2925 грн. 71 коп.;

-заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3178 грн. 96 коп.;

-нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 5817 грн. 83 коп.;

-нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1200 грн. 00 коп.

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.;

-штраф (процентна складова) - 656 грн. 12 коп.

До теперішнього часу відповідач не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами.

Позивач просить стягнути зазначену заборгованість перед банком з ОСОБА_1 та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

На адресу суду зазначена цивільна справа надійшла 20 червня 2019 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 24 червня 2019 року, визначено головуючого суддю - ОСОБА_2

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21.02.2020 року визначено головуючим суддею Сувертак І. В., вилучено суддю ОСОБА_2 , підстава - відсторонення від посади.

Справу передано судді Сувертак І. В. 21 лютого 2020 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 21 лютого 2020 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 51).

Відповідачу направлялись повістки за відомою адресою реєстрації, котрі не отримано. Поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою». (а.с. 45,46,61,62). Причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 36).

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Суд встановив наступні обставини:

01 квітня 2014 року ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір № б/н, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2700 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору перед відповідачем, видав йому платіжну картку із встановленим лімітом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору. (а.с. 10-26).

Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконує.

Відповідно до Умов та Правил, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф.

Вважаючи, що з боку відповідача умови кредитного договору не виконуються належним чином, Банк за договором кредитування розрахував заборгованість ОСОБА_1 , яка станом на 09 травня 2019 року, дорівнює 6104 грн. 67 коп., та складається з:

-заборгованість за тілом кредиту - 2925 грн. 71 коп.;

-заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3178 грн. 96 коп.

Вирішуючи питання про стягнення нарахованої Банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд виходить з наступного обґрунтування, з урахуванням правової позиції висловленою ВП ВС у справі № 342/180/17-ц.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім відсутності належного обґрунтування та надання допустимих доказів, в частині наявної у відповідача суми заборгованості за неустойкою (пеня, штраф) суд також не приймає та відхиляє обґрунтування позивача на його право вимоги в частині стягнення процентів та неустойки (пені, штрафу) за кредитним договором від 01 квітня 2014 року, з посиланням на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих сум пені та штрафу, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення простроченої суми заборгованості по тілу кредиту підлягає задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 821,23 грн. (6104 грн. 67 коп. х100 : 14278 грн. 62 коп. = 42.75% ; 1921,00грн. х 42.75: 100).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131, 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 13,15,16, 509,510,524-526, 530,532-534, 536, 543, 553-555, 545-551, 572, 610-612,615,621- 625, 626,1048-1050,1054 ЦК України, суд,-

Вирішив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 квітня 2014 року в розмірі 6104 грн. 67 коп., яка складається з:

-заборгованість за тілом кредиту - 2925 грн. 71 коп.;

-заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3178 грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299) судові витрати - судовий збір у розмірі 821,23 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя