Справа №672/1326/19
Провадження №2/672/26/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2020 року м. Городок
Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Скворцова С.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Городка цивільну справу №672/1326/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про припинення права спільної часткової власності на автомобіль,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , про припинення права спільної часткової власності на автомобіль, посилаючись на те, що вона і відповідач успадкували право власності на даний автомобіль після смерті їх батька ОСОБА_3 . Позивач зазначила, що вона є спадкоємцем після смерті батька за заповітом, а відповідач успадкував свою частку за законом, яка складає 1/6 спадкового майна.
Позивач вказує, що відповідач самовільно забрав спірний автомобіль, який увесь час перебуває у його користуванні, тоді як вона позбавлена будь-якої можливості даним автомобілем користуватись, не має можливості зареєструвати своє право власності на даний автомобіль у відповідних органах.
Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав на адресу суду 26.12.2019 року заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Крім того, 15.01.2020 року відповідач подав заяву, де просив відмовити позивачу та її представнику у стягненні на їх користь судових витрат, крім 50 % від сплаченого судового збору.
Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників).
В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
З врахуванням того, що відповідач подав письмову заяву, у якій вказав про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні.
Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом об`єктивно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10.05.2018 року (а.с.7).
За життя ОСОБА_3 склав заповіт, а саме 08.11.2017 року, згідно якого все своє майно заповідав ОСОБА_1 (а.с.8).
Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла позивач у справі ОСОБА_1 , а також відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується копією спадкової справи №117/2018, яка була витребувана судом із нотаріальної контори (а.с.45-103).
З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що дійсно ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 за заповітом і її частка в спадковому майні становить 5/6 частин, тоді як ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 за законом (обов`язкова частка) і його частка в спадковому майні становить 1/6 частини, і сторони отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину на спірний автомобіль.
Сторони погодились з визначеною в матеріалах справи вартістю автомобіля, а отже і з сумою компенсації, яка підлягає до стягнення на користь відповідача, будь-яких заперечень з цього приводу не висловили.
У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.
Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2013 року, ухваленій у справі № 6-37цс13, зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Також, суд бере до уваги і позицію відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб.
Також, суд вважає за правильне при вирішенні вимоги про припинення права власності на частку у спадковому майні відповідача, одночасно визнати таке право власності за ОСОБА_1 виходячи із такого.
Ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.
Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.
У наведеному контексті, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про визнання права власності на спірний автомобіль у цілому за позивачем, оскільки вирішення лише першої вимоги, у якій ставиться питання про припинення права власності на 1/6 частину спірного майна без вирішення питання власності на це майно у цілому не відповідатиме вимогам ефективності надання захисту порушеного цивільного права та матиме наслідком створення стану неврегульованості та неоднозначності стосовно права власності на це майно за відповідачем.
Аналогічну правову позицію висловив і ВС у постанові від 15.05.2019 року, справа № 623/5351/15-ц.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Крім того, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.
Щодо заперечень відповідача про безпідставність допуску до участі у справі представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , то суд приходить до такого висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5 , уклала з ОСОБА_4 договір про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2019 року.
Посилання відповідача на те, що законодавством не передбачено такого поняття як надання професійної правничої допомоги є безпідставними та спростовуються положеннями ЦПК України,зокрема ст.137 ЦПК України.
Так само, посилання на те, що ОСОБА_5 не мала права в межах повноважень, визначених довіреністю, укладати з адвокатом Фандою В.П. договір про надання професійної правничої допомоги, спростовується змістом вищевказаної довіреності, згідно якої передбачено право на ведення справ від імені ОСОБА_1 "в усіх судових установах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу тощо….".
А тому вищевказані твердження відповідача є абсолютно безпідставними, побудованими на грі слів та пошуках відмінностей у аналогічних за змістом термінах, які різняться за своїм написанням.
Крім того, до матеріалів справи долучено ордер, який в силу ч.4 ст.62 ЦПК України є достатнім підтвердженням повноважень адвоката, як представника, навіть за відсутності відповідного договору.
Щодо стягнення судових витрат, то суд виходить із такого.
Ч.1,2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача…
Отже, 50 % сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Заявлений представником позивача розмір судових витрат складає 5000 грн., в підтвердження чого подано розрахунок витрат із зазначенням проведених відповідних дій адвокатом, витрачених годин (проте не зазначено яка погодинна вартість відповідних виконаних дій у погодинному розмірі по видах таких дій); також долучено квитанцію про сплату гонорару в сумі 5000 грн.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При вирішенні співмірності витрат на професійну правничу допомогу в дані справі, суд враховує, що в даному випадку витрати на таку допомогу складають фактично третину від ціни позову, що вочевидь не є пропорційним. Крім того, судом враховується і обсяг матеріалів справи, який є відносно невеликим, кількість проведених судових засідань (перше засідання було відкладено за клопотанням представника позивача та у зв`язку із ненадходженням копії спадкової справи із нотаріальної контори), друге засідання відбулось за відсутності сторін, на підставі поданих заяв. Крім того, судом враховується і те, що мало місце визнання позову відповідачем.
За таких обставин, з врахуванням заперечень відповідача щодо розміру даного виду витрат, суд вважає співмірним та обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає до стягнення з відповідача визначити в сумі 2500 грн.
Також, з відповідача слід стягнути 800 грн. витрат за проведення оцінки транспортного засобу на підставі долученої до матеріалів справи квитанції.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 1216-1222, 1297-1299 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50 % сплаченого судового збору, що становить - 384 грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 наступні судові витрати: 2500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу; 50 % сплаченого судового збору, що становить - 384 грн. 20 коп. та 800 грн. витрат за проведення оцінки транспортного засобу, а всього 3684 грн. 20 коп. ( три тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 20 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Городоцький районний суд Хмельницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

Представник відповідача: ОСОБА_6 , АДРЕСА_4 .

Суддя: