Справа № 426/92/20
УХВАЛА

іменем України

17 січня 2020 року м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Половинка В.О., розглянувши позовну заяву Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої суми коштів,-

встановив:

Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої суми коштів, згідно якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області надміру перераховані кошти у розмірі 3871, 53 грн.

Ознайомившись із зазначеною заявою, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу. Зокрема, згідно ч. 4 ст.177ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем подано позов, який містить вимогу майнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, позивач, при зверненні до суду з даним позовом повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1921, 00 грн.

Позивачем всупереч норм цивільного процесуального законодавства не надано квитанцій про сплату судового збору, однак заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначено, що управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, не має можливості здійснити сплату судового збору без відповідного фінансування з Державного бюджету.

За нормами законодавства єдиною підставою для вчинення судом дій для відстрочення сплати позивачем судового збору є підстава, передбачена ч. 1 ст. 8 Законом України «Про судовий збір», тобто майновий стан заявника та за умов, вичерпний перелік яких зазначено у даній статті, а саме:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Крім того, у пункті 29 Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання,повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129КонституціїУкраїни однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору є необґрунтованим.

Тому в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175і177цьогоКодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя,

постановив:

В задоволенні клопотання Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої суми коштів залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення недоліків поданої позовної заяви на протязі десяти днів із дня отримання копії ухвали.

В разі невиконання ухвали суду позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Половинка