Справа № 1212/1518/2012
Провадження № 22-ц/810/606/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів Назарової М.В., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Лобанцева С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 07 серпня 2020 року постановлену судом у складі судді Панчук М. В. в приміщенні того ж суду у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 в інтересах якої діє представник адвокат Головченко Артем Олександрович про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі № 1212/1518/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_2

заінтересована особа боржник ОСОБА_1

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просила суд видати дублікат виконавчого листа від 24 жовтня 2012 року по справі №1212/1518/2012, виданого Кремінським районним судом 16 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1/6 частині усіх видів заробітку (доходів) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 11 травня 2012 року до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 07 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

За доводами апеляційної скарги, вказана заява підлягала залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ч.3 ст. 175 ЦПК України, ст.433 ЦПК України, також вказує на те, що заявницею не доведено факту втрати оригіналу виконавчого листа по справі №1212/1518/2012, не надано доказів не виконання рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист, тому у суду не було законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_1 та його представника адвоката Мови В.І., представника заявниці адвоката Головченка А.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Апеляційного суду Луганської області від 22.04.2013 року за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2012 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначенням місця проживання дітей та стягнення аліментів, серед іншого, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/6 частині усіх видів заробітку (доходів) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня 2012 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8-10).

Статтею 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На підставі вказаного рішення суду, 16 травня 2013 року Кремінським районним судом Луганської області було видано виконавчий лист по справі №1212/1518/2012.

Відповідно до листа Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виконавчий лист №1212/1518 від 16.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей перебував на виконанні в Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби з 23.12.2013 року по 14.10.2014 року.

Державним виконавцем Свірською Н.І. 14.10.2014 року на підставі письмової заяви стягувача про припинення стягнення аліментів була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

В подальшому даний виконавчий документ для виконання до відділу не надходив.

Отже, судом встановлено, що вказаний виконавчий лист №1212/1518 на виконанні не перебуває.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Вказане судове рішення від 22.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконано, а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває.

Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Доводи скаржника стосовно невідповідності заяви про видачу дублікату виконавчого листа вимогам п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України колегія суддів не приймає, оскільки судом першої інстанції заяву прийнято до розгляду, за результатом розгляду якої ухвалене судове рішення, яке є предметом апеляційного перегляду.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності заявницею факту втрати виконавчого листа спростовується наведеним вище.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 07 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 07 грудня 2020 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

Н.В.Стахова