Постанова

Іменем України

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 396/1513/18

провадження № 61-6608св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Росія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого

2019 рокуу складі колегії суддів: Кіселика С. А., Дьомич Л. М., Єгорової С. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» (далі - СТОВ «Росія») про припинення договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації.

Позовна заява мотивована тим, що 27 травня 2008 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Росія» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,46 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0259, розташованої на території Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області строком на 10 років. Одразу після укладення вказаного договору позивачка передала земельну ділянку в користування відповідачу, а відповідач в свою чергу прийняв, приступив до її використання та починаючи з 2008 року сплачував орендну плату.

Договір зареєстровано Управлінням Держкомзему у Новоукраїнському районі

27 березня 2012 року за № 01257 та 19 січня 2017 року приватним нотаріусом Поляковою Н. В. було здійснено державну реєстрацію речового права за орендарем СТОВ «Росія».

Вважає, що вона з відповідачем дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 27 травня 2008 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Таким чином, на переконання позивача, договір оренди земельної ділянки припинив свою дію після закінчення 10-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладення.

18 квітня 2018 року ОСОБА_1 направила поштою на адресу відповідача лист-повідомлення (заперечення), яким відмовився поновлювати договір оренди земельної ділянки на новий строк.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважала, що спірний договір не було поновлено з відповідачем на новий строк на тих же умовах, оскільки проти цього є заперечення позивача, а тому просила визнати такий договір припиненим та скасувати його державну реєстрацію.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано припиненим з 27 травня 2018 року договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та СТОВ «Росія» щодо земельної ділянки площею 4,46 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0259, розташованої на території Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного 27 травня 2008 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Росія» щодо земельної ділянки площею 4,46 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0259, проведену Кіровоградською філією ДП Центр ДЗК при Держкомземі України від 27 березня 2012 року за

№ 01257 та приватним нотаріусом Поляковою Н. В. від 19 січня

2017 року.

Стягнуто із СТОВ «Росія» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі

1 409,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач навмисно затягував момент державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, при цьому фактично користуючись цією земельною ділянкою, знаючи про вимоги закону про обов`язковість державної реєстрації речового права, без поважних причин затягував таку реєстрацію, а тому діяв недобросовісно.

Права та обов`язки учасників правочину виникли з моменту підписання договору, так як саме з цього часу позивач фактично передав відповідачеві земельну ділянку і останній сплачував орендну плату з року укладення договору, тому строк його дії розпочався з моменту виникнення прав та обов`язків сторін, тобто з дати підписання договору.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року апеляційну скаргу представника СТО «Росія» - адвоката Булгаренка С. В. задоволено.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Росія» 2 114,40 грн судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що спірний договір оренди в силу закону не є припиненим, оскільки десятирічний строк дії договору оренди, почав свій перебіг з моменту державної реєстрації, яка була проведена 27 березня 2012 року.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

27 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Репело О. В. через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року та залишити в силі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що сторони не домовлялися про те, що строк дії договору оренди починається з дня державної його реєстрації.

Доводи інших учасників справи

07 травня 2019 року СТОВ «Росія» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Кропивницького апеляційного суду

від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області.

У травні 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого

2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого

2020 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Фактичні обставини справи

27 травня 2008 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Росія» укладено договір № 646 оренди земельної ділянки площею 4,46 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області.

У Розділі ІІ Договору сторони дійшли згоди, що договір укладається терміном на 10 господарських років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. В разі закінчення договору до збирання урожаю договір вважається продовженим до тих пір, поки урожай не буде зібрано. По закінченню терміну дії договору оренда при однакових умовах має переважне право на поновлення договору на новий термін.

Розділом Х Договору визначено, що цей договір набуває чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації у Кіровоградській філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України.

Згідно відмітки в договорі, його зареєстровано Управлінням Держкомзему у Новоукраїнському районі 27 березня 2012 року за № 01257.

Позивач 18 квітня 2018 року надіслав лист-повідомлення відповідачу про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з тим, що має кращі варіанти та пропозиції по оренді земельної ділянки

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина перша статті 763 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення (частини перша, друга статті 631 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Зокрема, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (згідно із частиною першою статті 125 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (частина п`ята статті 126 ЗК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі

№ 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19) зроблено висновок про те, що «…Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 Закону № 161-XIV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.» «… Реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору.».

За таких обставин, встановивши, що укладений між ОСОБА_1 та

СТОВ «Росія» договір оренди земельної ділянки пройшов державну реєстрацію лише 27 березня 2012 року, апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, оскільки десятирічний строк дії договору оренди, почав свій перебіг з моменту державної реєстрації, яка бла проведена 27 березня 2012 року, а не з дати його підписання - 27 травня 2008 року.

Аргументи заявника про те, що сторони не домовлялися про початок перебігу строку дії договору оренди саме з моменту його державної реєстрації є безпідставними та спростовуються умовами спірного договору оренди, що також встановлено під час апеляційного перегляду справи.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська