ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року

м. Харків

Справа № 638/8832/19

Провадження № 22-ц/818/4050/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевський О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - Харківська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року, постановлене суддею Штих Т.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада, про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити перебудову огорожі, що розташована на межі земельних ділянок за адресою: будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 , зменшивши висоту огорожі до 2,5 метрів з боку домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є співвласником будинку АДРЕСА_1 , який межує з будинком АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що відповідач незаконно на межі вищезазначених земельних ділянок здійснила будівництво огорожі висотою 5 метрів та на відстані приблизно 1 метру від будинку позивача, внаслідок чого вікна будинку позивача на 1 та 2 поверхах, з боку огорожі стали повністю закриті від сонячного світла, ОСОБА_1 просив зменшити висоту огорожі до 2,5 метрів з боку домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року позовні вимоги залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, якими позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено: «позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження порушення відповідачем будівельних норм і правил, а також іншого чинного законодавства України у сфері будівництва».

Проте судом першої інстанції взагалі не взято до уваги постанову Харківського апеляційного суду від 25.02.2019 року у справі № 638/6655/16-ц, з якої вбачається, що судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачкою при зведені огорожі були порушені будівельні та санітарні норми та правила, чим порушено права ОСОБА_1 , проте позивачем невірно було обрано спосіб захисту своїх прав.

Також, судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні, посилаючись на норми ч.ч. 1, 2, 3 ст. 102, ч. 2 ст. 229 ЦПК України не взято до уваги висновок судової будівельно- технічної експертизи №12728 від 26.06.2019.

Послання суду першої інстанції на втрату чинності ДБН В.2.5-28-2006 не впливає на висновки вищевказаної судової будівельно-технічної експертизи, оскільки нормовані показники освітлення приміщень житлових будинків у ДБН В.2.5-28:2018 не змінились порівняно з нормами ДБН В.2.5-28-2006.

Вважає, що до спірних правовідносин Податковий Кодекс України не має бути застосовано взагалі, а у Наказі Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17.06.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» закріплено правила, що також не відносяться до садибних (індивідуальних) житлових будинків.

Крім того, у п.6.7. ДБН Б.2.2-5:2011 зазначено не прибудинкова територія багатоквартирного будинку, а прибудинкова територія садибної забудови.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 21/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Власником суміжного домоволодіння АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 , якою на межі земельних ділянок за вказаними адресами було здійснено будівництво паркану висотою близько 5 м.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом в якому просив знести за рахунок відповідачки самочинно збудований паркан та альтанку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2019 року у цивільній справі № 638/6655/16 позовні вимоги про знесення самочинно збудованого паркану задоволені частково. Постановою Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року зазначене рішення скасовано. Проте встановлено, що здійснене відповідачкою на межі земельних ділянок будівництво паркану не відповідає вимогам будівельних норм та правил, у зв`язку із чим порушує права позивача.

При цьому суди взяли до уваги висновки судової будівельно-технічниї окспертизи від 26 червня 2017 року № 12728.

Згідно з висновком цього експертного дослідження альтанка, що збудована ОСОБА_2 на межі земельних ділянок між будинком АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_3 не є нерухомим майном, а огорожа належить до нерухомого майна.

Огорожа, яка збудована ОСОБА_2 на межі вищевказаних земельних ділянок не відповідає вимогам пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій».

Коефіцієнт природної освітленості будинку АДРЕСА_1 нижче нормативного значення і не відповідає вимогам ДБН В.2.5-28-2006 «Природне та штучне освітлення», що спричинено наявністю збудованої відповідачем огорожі, яка розташована на межі земельних ділянок; перебудова (реконструкція) альтанки та огорожі можливо здійснити шляхом проведення реконструкції (за проектом) відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, враховуючи вимоги ДБН В.2.5-28-2006 та пункту 6.7. ДБН Б.2.2-5:2011.

Максимальна висота огорожі, яка розташована на межі домоволодіння АДРЕСА_4 , де коефіцієнт природного освітлення в приміщенні житлової кімнати (16), що буде відповідати вимогам ДБН В.2.5-28-2006 складає 2,5 м з боку домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судова колегія звертає увагу, на те, що оскільки експертне дослідження № 12728 від 26.06.2017 року проведено у справі № 638/6655/16такий висновок судом у справі яка розглядається є письмовим доказом.

Висновок експерта від 17.01.2017 року містить докладний опис проведених досліджень, містить висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання, що узгоджуються із іншими зібраними по справі доказами як окремо, так і у їх сукупності, а отже, цей висновок слід вважати належним та допустимим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Способи захисту прав власника у такому випадку не є чітко визначеними і повинні бути спрямовані на відновлення права. У разі, якщо такий спосіб захисту відповідає приписам ст. 376 ЦК України.

Поновлення порушеного права можливе без знесення будівлі, споруди та інше. Право підлягає поновленню шляхом відповідної перебудови для приведення її у відповідність до будівельних норм та права.

Суд за позовом заінтересованої особи може зобов`язати забудовника здійснити перебудову об`єкта , який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

ОСОБА_1 направлялась вимога ОСОБА_2 про здійснення перебудови огорожі, яку остання не виконала.

Законом України «Про будівельні норми» визначено правові та організаційні засади розроблення, погодження, затвердження, реєстрації і застосування будівельних норм. Застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, які проводять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення.

Згідно з п. 3.13 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92», затверджених наказом Держкоммістобудування 17 квітня 1992 року №44, відстань між житловими будинками, житловими і громадськими, а також між виробничими будинками треба приймати на основі розрахунків інсоляції і освітленості відповідно до норм (розділ 10), протипожежних вимог (додаток 3.1).

Розташування і орієнтація житлових будинків повинна здійснюватися з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості відповідно до «Санітарних норм та правил забезпечення інсоляцій споруд та територій житлової забудови» та ДБН В..2.5-28-2006 Природне і штучне освітлення.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Відповідно до ч.2 ст.38 Закону за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок відповідно до Закону.

У пункті п.6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій» зазначено, що дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій. Згідно п.3.25 ДБН 360-92** для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Як зазначено у висновку судової будівельно-технічної експертизи №12728 на межі земельних ділянок по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 улаштована цегляна огорожа, виготовлена з металевого каркасу на цегляних стовпах, висотою в місті встановлення альтанки у 4,67 метрів. Така висота огорожі суперечить будівельним нормама та правилам.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що на час проведення експертного дослідження у 2017 році ДБН В2.5-28-2006 «Природне та штучне освітлення» були чинні, оскільки вони втратили чинність лише у 2018 році.

Судова колегія бере до уваги, що ДБН В.2.5-28:2018 затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 03.10.2018 року № 264 регулює визначення рівня освітлення таким саме чином як і ДБН В2.5-28-2006, а також пояснення представника ОСОБА_2 , надані суду апеляційної інстанції про те, що проект огорожі відповідачем не замовлявся, погоджень будівництва огорожі з сусідом або ішними особами не здійснювалось.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що на час зведення огорожі на межі земельних ділянок по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 були порушені нормативні вимоги щодо інсоляції житлових приміщень, належних позивачу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена та задоволені його позовні вимоги, судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачки.

З огляду на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню згідно приписів п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити перебудову огорожі, що розташована на межі земельних ділянок за адресою: будинок АДРЕСА_5 та будинок АДРЕСА_2 , зменшивши її висоту до двох метрів п`ятдесяти сантиметрів з боку домоволодіння АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 768,40 грн та за поданні апеляційної скарги у сумі 1152,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді

І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст судового рішення складено 09.12.2020.