Провадження №2/447/69/20
Справа №447/1997/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

08.01.2020 м. Миколаїв

Львівська область

Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" про поновлення на роботі

інтереси позивача представляв адвокат Ратич Т.М.,

інтереси відповідача представляв Полулєх Є.Ю.

встановив:

Провадження у справі відкрито 04.09.2019 на підставі позову ОСОБА_1 до ПрАТ "Миколаївцемент" про поновлення на роботі.

Підготовче засідання призначено на 20.09.2019. Позивач просить скасувати накази Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент": "Про оголошення догани електромонтеру з ремонту та обслуговування електроустаткування дільниці з обслуговування електротехнічного обладнання Сарані А.В . " від 24.07.2019 №5к/тм; "Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" від 01.08.2019 №6к/тм; та "Про припинення трудового договору (контракту)" №11/кзв, а також поновити його на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (чергового) за п`ятим розрядом у дільницю з обслуговування електричного обладнання Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" та середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свій позов мотивує тим, що на підставі наказу від 24.07.2019р. № 5к/тм йому було оголошено догану. Наказом від 01.08.2019р. № 6к/тм до нього застосовано дисциплінарне сягнення у вигляді звільнення.

2 серпня 2019 року на підставі наказу № 11/Кзв позивача звільнено із посади електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (чергового) за п`ятим розрядом дільниці з обслуговування електричного обладнання Приватного акціонерного товариства «Миколаївцемент» за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених робочою інструкцією та правила внутрішнього розпорядку - п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (КЗпП України).

Однак, в оспорюваних наказах не зазначено, які конкретно порушення трудової дисципліни та/або невиконання яких конкретно посадових обов`язків та/або рішень власника допустив позивач, перебуваючи на займаній посаді, і коли саме. Відповідачем не доведено факту порушення позивачем трудової дисципліни та/або невиконання (систематичного невиконання) покладених на нього посадових обов`язків у спірний період.

Щодо періоду прострочення відповідачем виплати позивачу належних сум при звільненні, то, такий, на думку позивача, має бути обрахований з 3 серпня 2019 року - наступного дня після звільнення до підготовчого засідання - 1 листопада 2019 року.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018р. № 78/0/2006-18 кількість робочих днів за період з 3 серпня 2019 по 1 листопада 2019 року становить 63 дні: 19-у серпні, 21-у вересні, 22-у жовтні, 1 - у листопаді.

А тому, позивач стверджує, що сума заборгованості відповідача перед ним становить 33 392, 52 грн.

У зв`язку з наведеним позивач ОСОБА_1 був змушений звернутись в суд із вказаним позовом.

08.10.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого ПрАТ "Миколаївцемент" з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необгрунтованими. Також представником зазначено, що ОСОБА_1 до моменту притягнення до відповідальності неодноразово порушував трудову дисципліну, встановлені на підприємстві положення з охорони праці, неналежно виконував взяті на себе обов`язки.

22.10.2019 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначив, що його незаконно звільнили за неякісно виконану робота, а відповідачем не виплачено йому належних сум при звільненні.

В судовому засіданні представник ПрАТ "Миколаївцемент" проти задоволення позову заперечив, вважає такий безпідставним, оскільки звільнення ОСОБА_1 було проведено згідно чинного законодавства. Додатково пояснив, що за наслідком отримання згоди первинної профспілкової організації на звільнення електромонтера ОСОБА_1 , враховуючи те, що його вже притягувалось до дисциплінарної відповідальності шляхом ознайомлення з наказом №5к/тм від 24.07.2019р. ПрАТ «Миколаївцемент» видано наказ №6к/тм, яким ПрАТ «Миколаївцемент», керуючись ст. 40, 43, 147, 149 КзПП ОСОБА_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання посадових обов`язків, шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Встановлено можливість ознайомлення ОСОБА_1 з Наказом про припинення трудового договору.

Перед наданням ОСОБА_1 наказу про припинення трудового договору він ознайомився з Наказом №6к/тм від 01.08.2019р. Про такий факт свідчить підпис електромонтера ОСОБА_1 у Наказі про припинення трудового договору №11/Кзв.

Суд встановив:

з 08.04.2019 і до 02.08.2019 ОСОБА_1 займав посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (чергового) за п`ятим розрядом дільниці з обслуговування електричного обладнання ПрАТ "Миколаївцемент".

05.07.2019 головним енергетиком ПрАТ "Миколаївцемент" ОСОБА_4 подано доповідну записку щодо невиконання завдання ОСОБА_1

05.07.2019 ОСОБА_1 надав письмові пояснення щодо фактів, які викладені в службовій записці ОСОБА_4 від 05.07.2019.

Комісією по вирішенню питання щодо розгляду службових записок Головного енергетика ПрАТ "Миколаївцемент" на засідання 23.07.2019 вирішено визнати електромонтера ОСОБА_1 працівником, який систематично порушує покладені на нього трудовим договором обов`язки, та зокрема таким, що порушив норми розділу "Завдання та обов`язки електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 (чергового) розряду електромонтера з ремонту та обслуговування (чергового) в частині ремонту та складання високовольтних електричних машин. Також вирішено звернутись до первинної профспілкової організаціх з внесенням подання щодо звільнення ОСОБА_1

30.07.2019 первинній профспілковій організації ПрАТ "Миколаївцемент" направлено відповідне подання.

01.08.2019 профспілковим комітетом первинної профспілкової організації ПрАТ "Миколаївцемент" розглянуто подання ПрАТ "Миколаївцемент" на звільнення електромонтера ОСОБА_1 в порядку п.3 ч.1 ст. 40 КзПП України. На засідання були запрошені представники адміністрації і безпосередньо ОСОБА_1 . За наслідком такого такого засідання погоджено наступне: надати згоду на звільнення електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування дільниці з обслуговування електротехнічного обладнання ОСОБА_1 в порядку п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

02.08.2019 було видано наказ №11/Кзв про звільнення ОСОБА_1 за систематичне навиконання без поважних причин обов`язків, покладених робочою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку - п.3 ч.1 ст. 40 КЗпПУ.

Правова оцінка.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: в тому числі, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

В оспорюваних наказах не зазначено, які конкретно порушення трудової дисципліни та/або невиконання яких конкретно посадових обов`язків та/або рішень власника допустив позивач, перебуваючи на займаній посаді, і коли саме. Відповідачем не доведено факту порушення позивачем трудової дисципліни та/або невиконання (систематичного невиконання) покладених на нього посадових обов`язків у спірний період.

Звільняючи позивача, відповідач не врахував, що для звільнення працівника з підстав систематичного невиконання ним своїх трудових обов`язків необхідно встановити факт невиконання їх без поважних причин.

Дисциплінарні стягнення застосовано до позивача з порушенням встановленою ст. 149 КЗпП України порядку. Відповідач жодним чином не з`ясував, а відтак не відобразив у спірних наказах, ступінь тяжкості вчиненого проступку, чи завдана ними шкода, обставини, за яких їх, вчинено тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержені власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Власник або уповноважений ним орган має право вимагати від працівника виконання лише тих трудових обов`язків, які обумовлені між ними і застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності встановленої особи працівника, який порушив трудові обов`язки, його вини, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнені працівника до даного виду відповідальності, власник або уповноважений ним орган повинен навести конкретні факти допущенного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, тобто дуже важливо, щоб накази роботодавця були обґрунтованими та видавалися у чіткій відповідності з чинним законодавством.

У наказі про накладання дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Як зазначено вище, в наказах немає посилання на відповідний документ, який, нібито, порушив позивач: із вказаних наказів не можливо встановити, які пункти посадової інструкції порушено і коли саме. Не зрозуміло чи, нібито, допущене порушення взагалі відносяться до трудових обов`язків позивача.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України «розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.»

Згідно ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» «У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.»

За роз`ясненнями п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992р. № 9 «Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, що зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення.»

В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слідує, що оскільки обґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а необґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то варто оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обгрунтованості.

Відтак, рішення профспілкового органу про згоду на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Згідно ст. 235 КЗпП України «при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.»

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України «при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. .V 100» - п. 21 Постанова «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999р.

Згідно абзацу 1 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (надалі - Порядок 100), «нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період».

Відтак, сума заборгованості відповідача з виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 33 392, 52 грн. (530, 04 грн. середньоденного заробітку х 63 робочих днів).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" про поновлення на роботі - задовольнити.

Скасувати накази Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент": "Про оголошення догани електромонтеру з ремонту та обслуговування електроустаткування дільниці з обслуговування електротехнічного обладнання Сарані А.В." від 24.07.2019 №5к/тм; "Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" від 01.08.2019 №6к/тм; та "Про припинення трудового договору (контракту)" №11/кзв.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (чергового) за п`ятим розрядом у дільницю з обслуговування електричного обладнання Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент"

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03.08.2019 в розмірі 33 392 (тридцять три тисячі триста дев`яносто дві) грн. 52 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент" судовий збір в користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Миколаївцемент", місцезнаходження: вул. Стрийське шосе, 1, м. Миколаїв, Львівська область, .

Повний текст рішення складено 17.01.2020.

Суддя Павлів В. Р.