Справа № 152/1047/20
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

14 грудня 2020 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

у с т а н о в и в:

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року, змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 червня 2011 року у справі № 2-н-32/11 у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 07 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, зменшивши та визначивши їх розмір до 1/6 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини підтверджуються постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі №152/1296/19.
На думку позивача, матеріальний стан відповідача покращився з часу вказаного вище судового рішення. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 вересня 2020 року за № 224204217 у власності відповідача перебуває 4 земельні ділянки, з яких одна знаходиться в оренді в ФГ «Плебанівський сад» і за використання якої він отримує відповідну плату, а на іншу з кадастровим номером :03:001:0333 він набув право власності у червні 2020 року, тобто після прийняття рішення у справі №152/1296/19, а отже у нього з моменту прийняття рішення у вказаній справі суттєво покращилось матеріальне становище, що являється підставою для перегляду розміру аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_3 .
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача. Зокрема, вказав на відсутність покращення його матеріального стану за обставин, наведених позивачем. Так, зауважив, що будь-яких матеріальних доходів від земельних ділянок, які є в його власності він не отримує, оскільки орендну плату в натурі за них отримує його матір та за рахунок цього веде домашнє господарство. Щодо земельної ділянки, отриманої у власність в червні 2020 року, яку йому надано, як учаснику бойових дій, вказав, що ним укладено договір оренди землі з ФГ «Терра Злата», який пройшов державну реєстрацію лише 05 жовтня 2020 року і це свідчить про відсутність орендної плати з цього часу, яку б міг отримати відповідач в якості доходу. Також зауважив, що в нього на утриманні перебуває двоє малолітніх доньок від другого шлюбу, а також він допомагає матері, в квартирі якої проживає з сім`єю.

Дослідивши позовну заяву та відзив на неї, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.
Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5, 6).

26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року, змінено розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 червня 2011 року у справі № 2-н-32/11 у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 07 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, зменшивши та визначивши їх розмір до 1/6 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією постанови Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі №152/1296/19 (а.с. 10-12).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 вересня 2020 року за № 224204217, у власності відповідача перебувають земельні ділянки: площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:001:0333; площею 0,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0230, яка перебуває в оренді ФГ «Плебанівський сад»; площею 0,0277 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :07:003:0150 (спільна сумісна власність); площею 0,1458 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :07:003:0151 (спільна сумісна власність) (а.с. 13-17).

Крім того, відповідачеві, як учаснику бойових дій, в червні 2020 року передано у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, щодо якої укладено договір оренди землі з ФГ «Терра Злата», який зареєстрований 05 жовтня 2020 року (а.с. 51-56).

Також судом встановлено, що з 05.07.2016 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с.41). Від цього шлюбу відповідач має двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії НОМЕР_2 та Серії НОМЕР_3 відповідно (а.с. 42, 43). На даний час ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується витягом з наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (по стройовій частині) № 166 від 02.09.2019 (а.с.45).

З довідки про доходи ОСОБА_2 , наданої Військовою частиною НОМЕР_4 Національної гвардії України, вбачається, що за період з січня 2020 року по вересень 2020 року сума доходів, які враховуються при визначенні суми аліментів становить 144572,40 грн (а.с.45,46).
За оренду земельної ділянки, яка перебуває в оренді ФГ «Плебанівський сад» ОСОБА_2 отримав 1533,33 грн у 2019 році та 1533,33 грн. у 2020 році (а.с.48, 49).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 536/02-20 від 12.10.2020 року, ОСОБА_8 (мати відповідача) проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою та веде присадибне господарство (а.с.50).
Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 184, 192 СК України, відповідно до яких розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, позивачем не надано жодного доказу, який вказує на необхідність збільшення розміру аліментів, визначеного попереднім рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області та залишеним в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року у цивільній справі №152/1296/19, доказів зміни матеріального стану відповідача, які суд може покласти в основу рішення про задоволення позову, немає.

Земельні ділянки, якими володіє відповідач і про які зазначає позивач, перебували у власності відповідача на час ухвалення останнього рішення суду про зменшення розміру аліментів. Зокрема, апеляційним судом зазначено, що суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням обставин, визначених ст. 182, 183, 192 СК України, дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами зміни матеріального та сімейного становища платника аліментів в зв`язку з народженням двох інших малолітніх дітей, які перебувають на утриманні позивача і виходячи із засад якнайкращого забезпечення інтересів усіх дітей позивача, які мають рівне право на отримання належного утримання від батька, дійшов обґрунтованого висновку, зменшивши розмір аліментів, стягуваних на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки від заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку усіх дітей, відповідає вимогам розумності і справедливості, забезпечує баланс інтересів батька та дітей.
Крім цього, за наслідками розгляду цієї справи, суд доходить висновку, що посилання на отримання у власність відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0333, на яку він набув право власності у червні 2020 року, як учасник бойових дій, не свідчить про покращення матеріального стану відповідача, а докази про отримання прибутку від здачі в оренду земельної ділянки суду не надано.
За таких обставин, суд не має підстав для задоволення позовних вимог у цій справі, натомість за наслідком всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, суд дійшов переконання, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд констатує, що згідно ухвали від 28.09.2020, зокрема, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області надати інформацію про доходи ОСОБА_2 за період з 01.04.2010 по 17.09.2020. Так, листом начальника ГУ ДФС у Вінницькій області Р.Осмоловського повідомлено, що інформація про доходи відповідача перебуває у володінні Головного управління ДПС у Вінницькій області (а.с. 60-71), у зв`язку з чим ухвала суду в частині витребування доказів не виконана. Одночасно, суд, при ухваленні цього рішення, бере до уваги докази про доходи відповідача, подані ним разом з відзивом та вважає їх достатніми для вирішення цієї справи по суті. На переконання суду, права сторін при цьому не порушуються.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 14 грудня 2020 року.

Суддя І.В. Войнаровський