Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5256/20 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 40 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Баліцької Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/5256/20 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору іпотеки про задоволення вимог іпотекодержателя

за апеляційними скаргами представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Михніцького Геннадія Юльяновича та представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Олександра Володимировича

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року,яка постановлена суддею Хуторною І.Ю. в м. Бердичеві

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») про визнання недійсним договору іпотеки про задоволення вимог іпотекодержателя.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заявник зазначив, що АТ «Альфа банк» набуло права вимоги за кредитним договором №286/25-649, який укладений 20.08.2008 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 . З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого став належний ОСОБА_1 на праві власності житловий будинок загальною площею 74,8 кв.м (разом з господарськими спорудами, а саме: сараями, загальною площею 17,4 кв.м та 13,9 кв.м), який розташований по АДРЕСА_1 . На даний час, АТ «Альфа банк» має можливість в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження та повідомило про такі наміри боржника, у зв`язку з чим, останній змушений звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено суб`єктам державної реєстрації здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 .

Також вказаною ухвалою, застосовано зустрічне забезпечення позову: визначено ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у сумі 50857,80 грн, та зобов`язано позивача перерахувати вказану суму на депозитний рахунок суду у строк до 20 серпня 2020 року та надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Роз`яснено також, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. У разі якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Представником АТ «Альфа-Банк» адвокатом Михніцьким Г.Ю. подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви про забезпечення позову та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк». З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 286/25-649, який укладений 20.08.2008 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , між позивачем та банком було укладено іпотечний договір від 20.08.2008, який посвідчено приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Богатирчуком А.М. за реєстровим № 4508. За вказаним договором іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору передано в іпотеку: житловий будинок літера «А-1» загальною площею 74.8 кв.м, житловою площею 40.9 кв.м.; сарай літера «Б-1» загальною площею 17.4 кв.м. та сарай літера «В-1», загальною площею 13.9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Скаржник вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є формальними, а їх основною метою є обтяження предмета іпотеки. Зокрема, в провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області знаходилась цивільна справа №274/1979/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору про надання кредитної лінії №286/25-649 від 20 серпня 2008 року укладеного між ОСОБА_1 та АКБ СР «Укрсоцбанк». В межах розгляду даної справи, яка знаходилась в провадженні з квітня 2018 року, було призначено судово-економічну експертизу, яка не була проведена через те, що позивач її не оплатив. Ухвалою від 02 червня 2020 року вказаний позов було залишено без розгляду. В свою чергу, в межах розгляду вказаної справи було накладено заборону на предмет іпотеки. Скаржник вважає, що обтяження на предмет іпотеки лише надають можливість позивачу не виконувати свої зобов`язання за кредитним договором.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Гуменюком О.В. також подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати в частині застосування заходів зустрічного забезпечення позову, а саме щодо обов`язку сплати ОСОБА_1 коштів в сумі 50 857,80 грн.

В обґрунтування скарги зазначено, що враховуючи обставини справи, суть спору, а також те, що позивачем ставиться питання про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого можлива позасудова реалізація предмета іпотеки, невжиття заходів забезпечення позову може призвести у майбутньому до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Проте, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Проте, судом не було вмотивовано, в чому саме полягають збитки, які ніби то можуть бути заподіяні банку забезпеченням даного позову. Скаржником зазначено, що при забезпеченні позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, іпотекодержатель на певний період лише обмежується у можливості вільно розпоряджатися належним йому правом на майно, тому відповідачу таке забезпечення позову збитків не спричиняє. Крім того, згідно обставин справи відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, визначеного ч.3 ст.154 ЦПК України. Враховуючи, що суть та розмір можливих збитків судом не визначена, це зумовлює порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належними чином. Від представника АТ «Альфа-Банк» до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а застосування саме таких видів забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам та фактично реалізує мету його застосування.

Застосовуючи зустрічне забезпечення суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову може завдати збитків відповідачу АТ «Альфа банк», що є підставою для застосування зустрічного забезпечення. Визначаючи розмір зустрічного забезпечення, судом враховано, що заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. А тому суд першої інстанції дійшов висновку, що достатнім для відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач, заходом зустрічного забезпечення є внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 15 % від вартості іпотечного майна, яка визначена в договорі в розмірі 70000 доларів США, що складає 50857,80 грн.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ч.1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами тих обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача, а також те, що відповідач з метою уникнення виконання рішення суду, буде намагається здійснити відчуження спірної квартири. У зв`язку чим, підстави для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі відсутні.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має іншого зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи вид забезпечення позову, відсутність ризику у спричиненні збитків відповідачу у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими, колегія суддів вважає, що у суду не було підстав для застосування зустрічного забезпечення. Крім того, судом не було вмотивовано в чому саме полягають збитки, які можуть бути заподіяні банку забезпеченням даного позову. Також колегія суддів враховує, що згідно обставин справи відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, визначеного ч.3 ст.154 ЦПК України.

За таких обставин, ухвала суду про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 та якою також визначено ОСОБА_1 зустрічне забезпечення позову в сумі 50857,80 грн, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скаргипредставника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Михніцького Геннадія Юльяновича та представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Олександра Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору іпотеки про задоволення вимог іпотекодержателя.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2020 року.

Головуючий Судді