Ухвала

Іменем України

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 459/3958/15-ц

провадження № 61-17488ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору укладеним на умовах передбачених нормативним актом та стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року КП «Червонограджитлокомунсервіс» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати укладеним між підприємством та ОСОБА_1 договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на умовах, передбачених нормативним актом, та стягнути солідарно з відповідачів 1 390,69 грн заборгованості за вказаним видом послуг, що разом з індексом інфляції та трьома процентами річних становить 2 112,20 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016 року позов КП «Червонограджитлокомунсервіс» задоволено частково.

Визнано укладеним договір між КП «Червонограджитлокомунсервіс» та ОСОБА_1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов`язок - постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та рішення виконкому Червоноградської міської ради № 108 від 29 червня 2011 року, з 01 липня 2011 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу КП «Червонограджитлокомунсервіс» - задоволено частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог КП «Червонограджитлокомунсервіс» про солідарне стягнення заборгованості за комунальні послуги та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов КП «Червонограджитлокомунсервіс» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у користь КП «Червонограджитлокомунсервіс» 2 112,20 грн боргу, з яких: 1 390,69 грн - борг за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, 662,99 грн - індекс інфляції, 58,52 грн - 3 % річних.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Червонограджитлокомунсервіс» понесені судові витрати у справі, а саме: по 943,95 грн з кожного.

В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 09 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року за нововиявленими обставинами.

У червні 2020 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення в справі, яким просить не вирішувати спір у користь КП «Червонограджитлокомунсервіс» стосовно позовних вимог про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язковоїдії, стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та про стягнення з відповідачів у користь КП «Червонограджитлокомунсервіс» понесених судових витрат по справі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, повний текст якої складено 26 жовтня 2020 року, а тому строк на касаційне оскарження не пропущено.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року в справі № 464/944/17 зроблено висновок щодо застосування статті 270 ЦПК України та вказано, що «додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав».

Апеляційний суд установивши, що передбачені пунктом першим частини першої статті 270 ЦПК України підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору укладеним на умовах передбачених нормативним актом та стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська