Справа № 303/1630/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гутій О.В

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємець ОСОБА_4 про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку-,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємець ОСОБА_4 про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що не має змоги подати витребувані докази, оскільки такі знаходяться в іншої особи, а відтак на даний час він позбавлений можливості виконати ухвалу суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявив клопотання, відповідно якого, просить повторно застосувати до ОСОБА_4 заходи процесуального примусу у виді штрафу за неподання доказів, витребуваних ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2020 року без поважних причин.

Представник відповідача заперечив щодо застосування до відповідача заходів процесуального примусу.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27 березня 2020 року витребувано від фізичної особи - підприємець ОСОБА_4 : наказ № 1 від 17.09.2018 року про прийняття на роботу ОСОБА_3 на посаду касира контролера, виданого ФОП ОСОБА_4 ; наказ № 3 від 28.02.2020 року про звільнення з роботи ОСОБА_3 з посади касира-контролера, виданого ФОП ОСОБА_4 ; заяву ОСОБА_3 про звільнення на підставі якої було оформлено звільнення; довідку про розмір середнього заробітку ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно частини четвертої статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Із положень статті 143 ЦПК України випливає, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення шляхом постановлення ухвали.

Згідно пункту 5 частини першої статті 144 ЦПК України, заходом процесуального примусу є штраф.

Пунктами 1 частини другої статті 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.148 ЦПК України, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами шостою, сьомою, восьмою статті 84 ЦПК України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_5 отримав ухвалу суду від 27.03.2020 року, про що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача та пояснив, що не має змоги подати витребувані докази, оскільки такі знаходяться в іншої особи, а відтак на даний час він позбавлений можливості виконати ухвалу суду.

Однак на підтвердження даних обставин представник відповідача не подав доказів поважності причин неподання зазначених доказів, відтак, суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_4 не виконує покладені на нього обов`язки, а саме: подавати усі наявні докази в порядку та строки, встановлені судом; виконувати інші процесуальні обов`язки встановлені законом або судом.

За таких обставин, за наявності повторного невиконання ухвали суду без поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 заходу процесуального примусу шляхом стягнення з останнього в дохід Державного бюджету штрафу в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2102 гривень.

Керуючись ст.ст 84,144,148, 260, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід Державного бюджету штраф в розмірі 2102 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча О.В.Гутій