Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1376/19 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 3 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.,

суддів Галацевич О.М., Борисюка Р.М.,

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу №296/1376/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 22 жовтня 2019 року, яка постановлена суддею Драчем Ю.І. у м. Житомирі,

встановив:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому, з метою реалізації своїх спадкових прав, що виникли після смерті ОСОБА_4 , який вчинив заповіт на користь позивача щодо належних йому на праві власності 5/9 частин квартири АДРЕСА_1 , та у зв`язку з не визнанням відповідачами його прав на дану частку, просив визнати за ним право власності на 5/9 частин вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 22 жовтня 2019 року провадження у даній цивільній справі закрито.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 22 жовтня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказує, що суд при постановленні ухвали про закриття справи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України припустився помилки, оскільки відповідач по справі ОСОБА_3 не була залучена до розгляду цивільної справі № 296/1270/12-ц. У зв`язку з чим, на думку скаржника, апеляційну скаргу необхідно задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та у задоволенні просили відмовити, підтримавши відзив у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не з`явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у даній цивільній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що у справі № 296/1270/12-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Перша Житомирська державна нотаріальна контора, КП «Житомирське обласне міжміське Бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на частину квартири та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Перша Житомирська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Кузьміна Леся Леонідівна про застосування наслідків нікчемності заповіту та визнання права власності на вказану частину квартири, ухвалено рішення суду, що набрало законної сили.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими у зв`язку з наступним.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2011 року ОСОБА_1 звертався до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , просив визнати за ним право власності на 4/9 частин квартири АДРЕСА_1 . У травні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 із позовом про встановлення нікчемності заповіту від 07 вересня 2006 року, складеного від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., та застосувати наслідки недійсності нікчемного заповіту шляхом визнання за ним, права на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на все належне останньому майно. Вказані цивільні справи з зазначеними позовними вимогами ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року об`єднані в одне провадження (справа № 296/1270/12-ц).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 червня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 4/9 частин квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом задоволено, а у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним відмовлено за безпідставністю.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року вказане рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 02 червня 2014 року у цивільній справі № 296/1270/12-ц скасоване в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 та постановлено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири, оскільки суд першої інстанції розглянув вказаний позов без залучення до участі у справі ОСОБА_3 , чим порушивши її спадкові права на частину спірної квартири.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 пред`явив позов у справі, що переглядається.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Пунктом третім частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 зазначив другим відповідачем ОСОБА_3 , оскільки остання не була залучена до участі у розгляді цивільній справі № 296/1270/12-ц і цим були порушені її спадкові права, що вбачається з тесту постанови Апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року у цивільній справі № 296/1270/12-ц.

Отже склад учасників у справі № 296/1376/19, що переглядається та у цивільній справі № 296/1270/12-ц не є тотожними.

Крім того, у цивільній справі № 296/1270/12-ц предметом спору є 4/9 частин квартири АДРЕСА_1 , натомість предметом спору у цивільній справі № 296/1376/19 є 5/9 частин вказаної квартири.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Корольовського районного суду міста Житомира від 22 жовтня 2019 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 22 жовтня 2019 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст складено 16.01.2020.