Справа № 361/8578/20
провадження № 2-з/361/255/20
У Х В А Л А

11 грудня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Радзівіл А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позову,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали заяву про забезпечення позову в якому просили:

-накласти арешт на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м та заборонити ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , користуватись цим нерухомим майном і вчиняти щодо цього нерухомого майна будь які дії.

Свою заяву обґрунтовують тим, що предметом спору по даній справі є витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, яке було передано у власність відповідачу з порушенням порядку вчинення відповідної реєстраційної дії та на підставі нікчемних правовиків.

Так, позивач ОСОБА_5 зазначила, що вона 16 липня 2018 року, випадково дізналася про той факт, що нерухоме майно, що знаходиться в спільній частковій власності нежитлове приміщення що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було передано у одноособову власність громадянину ОСОБА_4 на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитним договором та відступлення права вимоги за іпотечним договором № 4583 від 20.06.2017 р.

Доказами, що раніше вказане приміщення належало позивачам підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 22 листопада 1999 року, договором дарування від 31 жовтня 2005 року та витягом з державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 8968320, яке знаходиться в спільній частковій власності (2/3 частини належить ОСОБА_1 та 1/3 частина належить ОСОБА_2 ) і розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначено номер запису про право власності 26421724, де державний реєстратор вказав підстави виникнення права власності за відповідачем, а саме: Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором з актом прийому-передачі, серія та номер: 430, виданий 20.06.2017 р. видавник: ПАТ ВіЕйБі банк, ОСОБА_4 посвідчено приватним нотаріусом Антиповою І.В.; договір про відступлення парв вимоги серія та номер 4583, виданий 20.06.2017 року, видавник ПАТ ВіЕйБі банк, ОСОБА_4 , акт прийому-передачі за договором відступлення права вимоги, серія та номер б/н, виданий 20.06.2017 р. видавник: ПАТ ВіЕйБі банк, ОСОБА_4 . Підставою внесення запису вказано Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 41391967 від 01.06.2017 р. прийняте державним реєстратором Чижевською З.В., але вказана реєстраційна дія була проведена на підставі нікчемних правочинів без повідомлення позивачів про такі дії, тому позивачі вважають, що нерухоме майно станом на день звернення із заявою знаходиться у власності недобросовісного набувача.

Підтвердженням нікчемності правочинів, які стали підставою для оформлення права власності за відповідачем на нерухоме майно, є й постанова Великої Палати Верховного Суду по справі № 465/646/11 від 31.10.2018 р., в якій зазначено єдину правозастосовчу практику у спорах щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами, а зокрема зазначено, що статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа та дослідив та не врахована правова позиція Верховного Суду по справі № 910/11298/16 від 16 січня 2020 року по аналогічній справі, де в п. 6.9. зазначено, що у відповідності до ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що правовими (в тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними ( наданий час копії договорів відсутні).

Таким чином, вищевказані договори: про відступлення права вимоги за кредитним договором та відступлення права вимоги за іпотечним договором є нікчемними правочинами укладеними ОСОБА_4 та ПАТ ВіЕйБі банк всупереч нормам ч. 3 ст 512, ч. 1 ст. 1054 ЦК України.

Позивачі стверджують, що ОСОБА_4 є недобросовісним набувачем належного нам нежитлового приміщення. Адже, укладаючи з ПАТ ВіЕйБі банк договори: про відступлення права вимоги за кредитним договором та відступлення права вимоги за іпотечним договором, він, у будь-якому разі, міг і повинен був знати норми ч. 2 ст. 215, ч. 3 ст. 512, ч. 1 ст. 1054 України, та розуміти відповідні наслідки.

Суд вивчивши подану заяву, наведені в ній обставини та обґрунтування, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України одним із способів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

При звернені заявниками із заявою про забезпечення позову не дотримані вимоги п. 2, 7 ч. 1 ст. 151, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову не повно зазначені адреси місця проживання як позивачів, так і відповідача, зокрема як це передбачено не вказані поштові індекси, а також не надано до суду належним чином завірені копії договорів на які посилаються позивачі, а саме кредитний договір укладений між ОСОБА_1 та ПАТ ВіЕйБі банк, іпотечний договір, серія та номер: реєстровий № 1833, виданий 03.04.2008 року, виданий приватним нотаріусом Іваненко О.В.

Відповідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявниками вказані вимоги закону не виконані, тому заяву про забезпечення позову слід повернути заявникам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 - 153 ЦПК, ст.ст. 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позову,- повернути заявникам.

Роз`яснити заявникам, що повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Радзівіл А.Г.