ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

м.Суми

Справа №592/12517/19

Номер провадження 22-ц/816/37/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» - Кисіля Артема Віталійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2019 року в складі судді Костенко В. Г., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 02 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

13 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 98 577 грн 86 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 101058 грн 70 коп.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі понад 101 058 грн 70 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ПАТ «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому, відповідач вказує на ту обставину, що копію ухвали суду про відкриття провадження у даній справі від 29 серпня 2019 року було отримано лише 23 вересня 2019 року, тому ухваливши 02 жовтня 2019 року оскаржене рішення, тобто до закінчення строку для надання відзиву на позовну заяву, суд фактично позбавив його права на надання відзиву на позов. Крім того, заявник апеляційної скарги вказав, що заборгованість по заробітній платі позивача на день його звільнення становила 114143,12 грн, а не 120630,47 грн, як вважав суд першої інстанції. До того ж, як зазначило ПАТ «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш», вказана заборгованість була повністю виплачена частинами у період з 07 серпня 2019 року по 27 вересня 2019 року, тому станом на день ухвалення рішення по справі борг підприємства по заробітній платі був відсутній. Також товариство вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами розміру заборгованості по заробітній платі та кількості відпрацьованих днів протягом двох місяців, що передували його звільненню.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

При цьому, позивач зазначив, що відповідач мав достатньо часу для надання відзиву на позовну заяву, оскільки копію ухвали суду про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї він отримав 09 вересня 2019 року. Крім того, ОСОБА_1 не погодився з твердженням відповідача в апеляційній скарзі про відсутність заборгованості по виплаті заробітної та вказав, що суму заборгованості йому було виплачено частинами, а останню виплату було проведено 06 листопада 2019 року, тобто після ухвалення оскарженого рішення суду. Проте, у зв`язку з тим, що розгляд даної справи був призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, він не мав можливості надати докази про часткову сплату боргу. Крім того, ОСОБА_1 звернув увагу на ту обставину, що на момент його звільнення (08 липня 2019 року) відповідач відмовив йому у видачі довідки та письмово не повідомив про нараховані суми належні до виплати, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати належним чином завірену довідку про невиплачену заробітну плату.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що з 11 травня 2006 року по 08 липня 2019 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш».

Вказані обставини підтверджуються даними трудової книжки позивача (а.с. 5 - 6).

Згідно даних наданого позивачем розрахункового листа, який йому видав відповідач, борг відповідача по виплаті заробітної плати станом на липень 2019 року становив 120630,47 грн (а.с. 13).

Ураховуючи ту обставину, що в серпні 2019 року відповідач здійснив йому виплату заробітної плати у розмірі 22052,61 грн, тому, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 98577,86 грн. Крім того, оскільки на день звільнення позивача з роботи з ним не було проведено повного розрахунку, ОСОБА_1 також просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у день звільнення позивача з роботи заробітна плата йому виплачена не була, тому вважав, що заявлена сума заборгованості у розмірі 98577,86 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 101058,70 грн за період з 09 липня 2019 року по 02 жовтня 2019 року включно, що становить 61 робочий день, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У ч. 1 ст. 116 КЗпП України йдеться про те, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено з боку відповідача, оскільки останній на день звільнення позивача з роботи не виплатив йому заробітну плату.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом розміром заборгованості із заробітної плати позивача у сумі 98577,86 грн, оскільки 07, 08 і 09, тобто, станом на момент подачі позову ОСОБА_1 було виплачено 1000 грн+3000 грн+18052 грн 61 коп, а всього 22052 грн 61 коп. Крім того, 23 серпня 2019 року, а також 26 і 27 вересня 2019 року відповідачем ПАТ «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 1000 грн, 28337,81 грн та 62752,70 грн, відповідно, а всього - 114143 грн 12 коп. Отже, станом на день ухвалення судового рішення (02 жовтня 2019 року), заборгованість із заробітної плати перед ОСОБА_1 складала 6487,35 грн (120630,47 грн-1000 грн-3000 грн-18052,61 грн- 1000 грн-28337,81 грн-62752,70 грн=6487,35 грн). Дані обставини підтверджуються платіжними дорученнями від 07, 08, 09, 23 серпня 2019 року та від 26, 27 вересня 2019 року, а також інформацією про рух коштів по особовому рахунку позивача.

Крім того, згідно інформації банку про рух коштів на рахунку позивача 09 листопада 2019 року відповідач на рахунок позивача перерахував ще кошти в сумі 9707 грн 34 коп.

Тобто, станом на момент розгляду в суді апеляційної інстанції скарги відповідача заборгованість позивача по заробітній платі відсутня.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неправильного визначення судом першої інстанції суми заборгованості по заробітній платі та відсутності підстав для її стягнення на даний час.

У той же час, доводи апеляційної скарги про те, що станом на день звільнення (08 липня 2019 року) заборгованість по заробітній платі позивача складала 114143,12 грн, а не 120630,47 грн, як вказано у розрахунковому листі за липень 2019 року, наданому позивачем до суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

У ч. 3 ст. 367 ЦПК України йдеться про те, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необгрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необгрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2019 року було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали на подачу відзиву на позовну заяву і письмових доказів на підтвердження заперечень проти позову (а.с. 19).

Дана ухвала була отримана ПАТ «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш», проте, станом на день розгляду справи судом першої інстанції 02 жовтня 2019 року відзив на позовну заяву разом з розрахунковим листом про інший розмір заборгованості позивача до суду не був наданий.

Крім того, беручи до уваги обставини того, що 06 листопада 2019 року відповідач на користь позивача перерахував решту заборгованості по виплаті зарплати у розмірі 9707,34 грн, що підтверджується інформацією банку про рух коштів позивача, тому, на думку колегії суддів, відсутні підстави вважати, що наданий відповідачем суду апеляційної інстанції доказ, як то: розрахунковий лист за липень 2019 року колегія суддів має прийняти до уваги, як зазначено в апеляційній скарзі.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості по виплаті заробітної плати станом на день ухвалення рішення суду, у зв`язку з чим є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, ураховуючи, зокрема, і те, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами визначений судом розрахунок середньоденного заробітку позивача.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення в частині визначення розміру заборгованості по заробітній платі з неповним з`ясуванням обставин у справі, а також надані докази про повне погашення заборгованості позивача по зарплаті станом на день розгляду справи в суді апеляційної інстанції, тому таке рішення суду у вказаній частині на підставі ст. 376 ч. 1 п. 1ЦПК України підлягає скасуванню з відмовою у стягненні заборгованості позивача по заробітній платі, а в іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 375; 376 ч. 1 п. 1; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2019 року у даній справі в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» про стягнення заборгованості із заробітної плати скасувати.

Відмовити у стягненні з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати у сумі 98 577,86 грн, як вказав суд першої інстанції.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 січня 2020 року.

Судді: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Т.А. Левченко

І.В. Орлов