справа № 2-1097/10
№ провадження 6/208/144/20
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

За участю: секретаря Корнієнко К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» «про заміну сторони у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів»,

встановив:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрссиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості».

08 липня 2020 року представник заявника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ звернувся з заявою «про заміну сторони у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів» по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрссиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості», відповідно до якої прохає:

-Задовольнити заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» про заміну сторони у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 2-1097/10;

- Здійснити заміну сторони-стягувача ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» (код ЄДРПОУ 0987750) у виконавчих листах виданих на виконання рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 серпня 2010 року по справі № 2- 1097/10, відповідно до якого солідарно стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 14 серпня 2007 року у розмірі 64 887 (шістдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім) грн. 55 коп., а також судовий збір в розмірі 648,87 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього - 65 656,44 грн., на його правонаступника - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд.40 х, код за ).

- Поновити пропущений строк пред`явлення виконавчих листів виданих на виконання рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 серпня 2010 року по справі № 2-1097/10, відповідно до якого солідарно стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 14 серпня 2007 року у розмірі 64 887 (шістдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім) грн. 55 коп., а також судовий збір в розмірі 648,87 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього - 65 656,44 грн.

-Видати дублікати виконавчих листів виданих на виконання рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 серпня 2010 року по справі № 2-1097/10, відповідно до якого солідарно стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 14 серпня 2007 року у розмірі 64887 (шістдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім) грн. 55 коп., а також судовий збір в розмірі 648,87 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього - 65 656,44 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 23 липня 2020 року відкритих виконавчих проваджень на виконання рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 серпня 2010 року по справі № 2-1097/10 немає. Виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 було повернуто стягувачові на підставі Постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.05.2013 ВП №24188720 винесеної державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Домаскіною Л.І., відповідно до наведеного в тексті постанови стягнення по виконавчому документу, виконавчому збору та витрат на проведення виконавчих дій не проводилось. Тобто виконавчі листи по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 було повернуто ПАТ «УкрСиббанк» вже після відступлення прав за вказаним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк». Виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_2 було повернуто стягувачові на підставі Постанови повернення виконавчого документа стягувачові від 12.10.2011 ВП №24190221 винесеної державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Домаскіним Л.І. Однак, попередній стягувач АКІБ «УкрСиббанк» не отримував та не передавав до ПАТ «Дельта Банк» оригіналів виконавчих листів, та відповідно останнє не передавало до ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР». Що стосується вимог заявника ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання з незалежних від ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» причин, слід зазначити наступне. На підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 за №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 за № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення за № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», делегування повноважень ліквідатору банку» та розпочату процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Так, сумлінний боржник мав би виконати рішення суду негайно, однак 08.12.2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, передача документів на підставі якого відбувала до 10.02.2012 року. Так, виконавчі документи по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було повернуто ПАТ «УкрСиббанк» вже після укладання договору з ПАТ «Дельта Банк». Несвоєчасна передача ПАТ «УкрСиббанк» виконавчих документів правонаступнику - ПАТ «Дельта Банк» (стосовно якого невдовзі почалась процедура ліквідації) створює для недобросовісного боржника позитивні для нього наслідки щодо виконання рішення суду. При цьому прострочення пред`явлення виконавчих документів до виконання зумовлене самою суттю та особливостями процедур процесу ліквідації банку. Також, позбавлення належного кредитора прав на стягнення заборгованості за кредитом суперечить чинному законодавству, не відповідає покладеному на боржника обов`язку щодо належного виконання рішення суду, сприяє боржнику умови для невиконання рішення суду та ухилення від виконання своїх зобов`язань. Також звертаємо увагу суду, що в тому числі неможливість своєчасно пред`явити виконавчий лист до виконання попереднім стягувачем - ПАТ «Дельта Банк» була пов`язана з тим, що виконавчий лист було повернуто ПАТ «УкрСиббанк» (підтверджується копією постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві), яке в той момент відступило право вимоги за кредитами на користь ПАТ «Дельта Банк».

18 листопада 2020 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади на підставі рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 жовтня 2020 року щодо відсторонення від здійснення правосуддя судді Нельга Д.В. справу було передано судді Івченко Т.П.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України, заява розглядається судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа.

Відповідно до п.п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Суд, розглянув матеріали заяви, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Криворізького управління Дніпровського регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості за договором кредиту» (а.с. 53-54).

15 листопада 2020 року Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надіслав 2 (два) виконавчих листа про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , для виконання, за вихідним № 1013 (а.с. 56).

06 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою «про заміну сторони у виконавчому проваджені, шляхом заміни стягувача його правонаступником, на підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 57-79).

17 грудня 2012 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено, замінено сторону виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1097-2010 від 30.08.20100 року виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про солідарне стягнення боргу за договором кредиту № 00 від 14.08.2007 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 65 656 грн. 44 коп. з Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (а.с. 81).

24 квітня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою «про видачу дублікатів виконавчого документу у справі 2-1097/10 »(а.с. 83).

24 квітня 2012 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву залишено без руху (а.с. 82).

31 травня 2012 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву повернуто (а.с. 85).

28 липня 2020 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа» «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ » звернулаь з заявою про заміну сторони у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів (а.с. 88-121).

Суд наголошує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19, ЄДРСРУ № 86566261 ) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Отже обставини, викладені в заяві ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», не обґрунтовані, та не відповідають дійсності, що підтверджено матеріалами справи, а саме відповідно до ухвали від 17 грудня 2012 року Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву правонаступника стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено, замінено сторону виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1097-2010 від 30.08.2010 року виданого Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про солідарне стягнення боргу за договором кредиту № 00 від 14.08.2007 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 65 656 грн. 44 коп. з Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (а.с. 81).

Вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Принцип належності доказів полягає в тому, що суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Відповідно дост.129 Конституції України Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, та рішень Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року, від 22.10.2010 року, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 принцип правової визначеності (основу якого утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків) є складовим елементом верховенства права.

Відповідно до підпункту «m» пункту 1, також п. 47, 49 висновків та рекомендацій Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень (від 18.12.2008р.), якість судового рішення залежить насамперед від якості його обґрунтування, яке може містити тлумачення юридичних принципів; при цьому завжди необхідно дбати про забезпечення правової визначеності та послідовності. Однак коли суд вирішує відійти від попередньої практики, у рішенні слід чітко вказати про це.

При цьому законність судового рішення виступає однією з гарантій встановлення істини у справі та забезпечення захисту прав і свобод людини. У цьому зв`язку законодавчий зміст принципу законності є тим положенням, яке гарантує абсолютний правовий захист, що надає можливість суб`єктам права бути захищеними у правовий спосіб незалежно від будь-яких обмежень приватного чи державного характеру.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 21 лютого 2018 року, справа № 736/719/16-ц, провадження № 61-2068св18 істотним порушенням норм процесуального права є зокрема, порушення судами першої та апеляційної інстанцій процедури встановлення фактичних обставин справи на підставі припущень, без підтвердження їх доказами.

Так, згідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Враховуючи Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 грудня 2012 року (а.с. 81), з врахуванням зміни стягувача з Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», згідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», починаючи з 12 грудня 2012 року, тобто з дати набуття законної силою зазначеної ухвали, стягувачом за виконавчим листом № 2-1097/2010 виданого 30.06.2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, визначені ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, як встановлено з матеріалів справи станом на час звернення із заявою до суду, за заявленим виконавчим листом № 2-1097-2010 виданим 30.08.2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, виконавче провадження не здійснюється, та відсутнє, що підтверджено витягом з реєстру.

На час звернення з заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» «про ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» стягувачем за виконавчим листом № 2-1097-2010 виданим 30.08.2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», а не Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК», як зазначено в заяві.

Таким чином, суд приходить до висновку, про відмову у задоволення заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» «про ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» «про заміну сторони у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів», у зв`язку з її не обґрунтованістю.

Що стосується сплати удового збору, відповідно до п.п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з заявника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» «про ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» на користь держави судовий збір.

Відповідно до викладеного та керуючись ст.ст.260, 261, 433, п.17.4 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, суд

постановив:

В задоволені заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» «про ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» «про заміну сторони у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів»- відмовити повністю.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» «про ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» на користь держави судовий збір в розмірі 63 (шістдесят три ) гривні 07 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: 51900, місто Камянське Дніпропетровської області, вул. І.Ясюковича, 5, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя Івченко Т. П.