Справа № 521/9481/19
Провадження № 2/521/467/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання - Петренчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми В`ячеславівни (місцезнаходження: 66350, Одеська обл., Подільський р-н, с. Куяльник, вул. Куяльницька, буд. 26 А), акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Одеської філії КП «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми В`ячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46907893 від 17.05.2019 11:53:40, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за акціонерним товариством «Альфа-банк», номер запису про право власності: 31588336, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Згідно позовної заяви, 26.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1501/0308/71-037.В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 26 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №4668, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Іллічовою Н.А., згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку ВАТ «Сведбанк» належну їй на праві власності квартиру, загальною площею 46,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.Згідно викладеного відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Згідно позовної заяви, 04 червня 2019 року ОСОБА_1 стало відомо, що власником її квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться АТ «Альфа-Банк».Згідно отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Інформаційної довідки №169097722 від 04.06.2019 року відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру 13 травня 2019 року державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Риммою В`ячеславівною. В якості підстави виникнення права власності на нерухоме майно зазначено: повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: б/н. видавник: АТ «АЛЬФА-БАНК»: іпотечний договір, серія та номер: 4668. виданий 26.03.2008 року, видавник: приватний нотаріус Іллічова Н.А., Договір купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 937, виданий 15.06.2012, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В.; виписки з договору купівлі - продажу прав вимоги 25.05.2012 року, серія та номер: б/н, виданий 22.12.2018 року, видавник ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк», реєстр поштових відправлень серія та номер: 421, видавник Укрпошта: повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: ШВ/255, виданий 20.12.2018 року, видавник АТ «Альфа-Банк», договір іпотеки, серія та номер: 4668, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А.. підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 46907893 від 17.05.201911:53:40.

Позивачка не погоджуючись із діями державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми В`ячеславівни щодо прийняття рішення про державну реєстрацію на нерухоме майно за АТ Альфа-Банк, звернулася до суду з відповідною позовною заявою. 18.09.2019 року позивачка уточнила свої вимоги.

В судове засідання представник позивача з`явився, просив позов задовольнити.

Представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову.

Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерова Римма В`ячеславівна в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 червня 2019 року позивачці - ОСОБА_1 стало відомо, що власником її квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться АТ «Альфа-Банк».Згідно отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Інформаційної довідки №169097722 від 04.06.2019 року відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру 13 травня 2019 року державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Риммою В`ячеславівною. В якості підстави виникнення права власності на нерухоме майно зазначено: повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: б/н. видавник: АТ «АЛЬФА-БАНК»: іпотечний договір, серія та номер: 4668. виданий 26.03.2008 року, видавник: приватний нотаріус Іллічова Н.А., Договір купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 937, виданий 15.06.2012, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В.; виписки з договору купівлі - продажу прав вимоги 25.05.2012 року, серія та номер: б/н, виданий 22.12.2018 року, видавник ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк», реєстр поштових відправлень серія та номер: 421, видавник Укрпошта: повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: ШВ/255, виданий 20.12.2018 року, видавник АТ «Альфа-Банк», договір іпотеки, серія та номер: 4668, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А., підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 46907893 від 17.05.201911:53:40.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

26.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1501/0308/71-037.В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 26 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №4668, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Іллічовою Н.А., згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку ВАТ «Сведбанк» належну їй на праві власності квартиру, загальною площею 46,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.Згідно викладеного відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Забезпечення виконання зобов`язань - це сукупність заходів, за допомогою яких сторони цивільно-правових відносин впливають одна на одну з метою належного виконання передбаченого договором економічного завдання під загрозою вчинення певних дій, які зумовлять настання негативних наслідків майнового характеру для боржника, незалежно від того чи понесе кредитор збитки фактично.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Положення ст. 572 ЦК України встановлюють, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові, а саме на підставі виконавчого напису нотаріуса та відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, шо міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1, 2 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У п. 12 договору іпотеки від 26.03.2008 року, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за №4668, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Іллічовою Н.А. зазначено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

¦п. 12.1 за рішенням суду;

¦п. 12.2 у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;

¦п. 12.3 згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п. 12.3.1 та п. 12.3.2;

? п. 12.3.1 задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпопекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3. договору, або

?п. 12.3.2. продажу іпотекотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, то буде встановлена, відповідно до висновку незалежного експерте - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджується сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура суб`єкта оціночної діяльніші визначається іпотекодержателем.Для реалізації іпотекодержателем права звернути стягнення на предмет іпотеки способом, визначеним попереднім абзацом п.п.12.3.2. цього договору, іпотекодавець, керуючись ст.237-239 Цивільного кодексу України, доручає іпотекодержателю отримувати витяги з Реєстру прав масності на нерухоме майно щодо предмету іпотеки, в також представляти інтереси іпотекодавця в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, бюро технічної інвентаризації, установах, організаціях та підприємствах незалежно від форми їх власності, у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами (незалежно від їх форм власності) і питань, пов`язаних із предметом іпотеку підписувати відповідні заяви та запити, а також отримувати будь-які документи відносно предмета іпотеки (а.с.12-15).

Дослідивши дані п. 12.3 іпотечного договору від 26 березня 2008 року №4668, суду не зрозуміло, який саме спосіб позасудового вирішення питання звернення стягнення на предмет іпотеки було визначено, оскільки у договорі іпотеки зазначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який укладений шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 37 ЗУ «Про іпотеку» містить положення про те, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками. У статті 37 ЗУ «Про іпотеку» не зазначено положення про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя має бути укладеним шляхом здійснення застереження. Застереження у іпотечному договорі встановлюється у момент укладення договору або шляхом внесення змін до нього, тоді як договір про задоволення вимог іпотекодержателя є самостійним договором, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.Отже, дані правові інструменти відрізняються шляхом укладення.

Суд зазначає, що відповідачем не було надано договір про задоволення вимог іпотекодержателя між іпотекодавцем, у якому було б чітко визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону; інші будь-які не заборонені Законом способи задоволення вимог за основним зобов`язанням,а тому суд приходить до висновку, що такий договір не укладався.

Судом встановлено, що на момент набуття АТ «Альфа-банк» права власності на предмет іпотеки, була відсутня оцінка такого майна, що є порушенням чинного законодавства.

Частиною 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Отже, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувалося в порядку статті 37 ЗУ «Про іпотеку», заявник зобов`язаний був надати державному реєстратору оцінку вартості предмета іпотеки.

Порядок проведення оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності регулюється ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методикою оцінки майна, затвердженої постановою КМУ від 10.12.2003р. №1891 та Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440.

Так, відповідно до п.50 Національного стандарту №1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка. Окрім того, згідно п.56 вказаного стандарту звіт про оцінку майна повинен містити особистий огляд об`єкта оцінки.

Пунктом 51 Стандарту визначено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необмеженої для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначений у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 56 Стандарту, викладені загальні вимоги до змісту звіту про оцінку майна, та згідно абзацу 12, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обгрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Проте, судом було встановлено, що огляд предмету іпотеку, на який звернуто стягнення, ні у 2019 році, ні в минулих роках, ні суб`єктом оціночної діяльності, ні представником банку не проводився, хоча вказана умова є обов`язковою для складення оцінки майна, а тому оцінки предмету іпотеки зробленої на момент набуття АТ «Альфа-банк» права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , існувати не може.

Отже, як наслідок, при винесенні державним реєстратором оскаржуваного рішення було порушено, встановлений чинним законодавством, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття останнього у власність, оскільки була відсутня оцінка предмета іпотеки.

Судом встановлено, що 26.04.2019 р. ОСОБА_1 особисто було подано до Юридичного департаменту Одеської міської ради заяву про заборону вчинення реєстраційних дій відносно квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується карткою прийому заяви №165088823 від 26.04.2019 р. Якщо відраховувати десять робочих днів з дати 26 квітня 2019 року, то останній день припадає на 14 травня 2019 року (з урахуванням офіційних вихідних днів у квітні та травні пов`язаних із святами).Однак не дивлячись на відкриту інформацію про наявність встановленої заборони на вчинення реєстраційних дій, державний реєстратор Одеської філії КП «Агенція державної реєстрації» Кушнерова Римма В`ячеславівна, 13.05.2019 року прийняла в роботу документи від АТ «Альфа-Банк».

Згідно ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників. Рішення суду або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав. Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав. Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. Про відновлення реєстраційних дій (крім відновлення реєстраційних дій на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій після прийняття рішення про відновлення реєстраційних дій загальний строк розгляду відповідних заяв продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Вищенаведена стаття 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» кореспондується з п. 17 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» згідно якого, у разі надходження до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв. У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій або заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо цього самого майна державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обов`язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна шляхом надсилання повідомлення на електронну адресу, зазначену в Державному реєстрі прав як адресу для зворотного зв`язку. Відомості про зупинення реєстраційних дій за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав також розміщуються на веб-порталі Мін`юсту для доступу до них заявника з метою їх перегляду, завантаження та друку відповідного рішення суду чи заяви власника об`єкта нерухомого майна. У разі надходження до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про скасування рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву у базі даних заяв. Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав невідкладно відновлює державну реєстрацію прав з обов`язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву. Державний реєстратор також невідкладно відновлює державну реєстрацію прав, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. Відомості про відновлення реєстраційних дій за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав розміщуються на веб-порталі Мін`юсту для доступу до них заявника з метою їх перегляду, завантаження та друку відповідного рішення суду чи заяви власника об`єкта нерухомого майна.

Отже, суд приходить до висновку, що державний реєстратор Одеської філії КП «Агенція державної реєстрації» Кушнерова Римма В`ячеславівна порушила порядок реєстрації, проігнорувавши заяву ОСОБА_1 про заборону вчинення реєстраційних дій відносно квартири АДРЕСА_3 та провела реєстраційні дії по переходу права власності на квартиру позивачки за АТ «Альфа-Банк», чим порушила вимоги ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 17 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що на думку суду, є також самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46907893 від 17.05.2019 11:53:40.

Суд вважає, що АТ «Альфа-Банк» є такими, що порушили вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно з п. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте відчужене без згоди власника нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина Украйни (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами Украйни в іноземній валюті та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, встановлений Законом Украйни «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян Украйни, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони Украйни з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходи, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Таким чином положеннями ЗУ ««Про мораторій на стягнення майна громадян Украйни, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб`єкта який здійснює таке стягнення) що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваного у даній справі рішення.

Судом встановлено, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа спірної квартири становить 46,2 кв.м. і дане майно використовується сім`єю позивачки як єдине місце постійного проживання, що підтверджується копією довідки - виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку від 04.06.2019 року (а.с 34), та інформаційною довідкою з державного реєстру права власності на нерухоме майно від 05.06.2019 р. (а.с.38-40). Судом також встановлено, що іншого майна у позивачки не має, а тому суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян Украйни, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а отже відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно.

Стосовно тверджень представника - АТ «Альфа-Банк», щодо того, що стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження та добровільно погоджено сторонами при укладенні іпотечного договору, суд ставиться критично.

Зважаючи на висновок суду наведений вище, а саме, що процедура позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом зазначення застереження у іпотечному договорі була недотримана, а самостійний договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, суд прийшов до висновку, що в даному конкретному випадку, реєстрація права власності на предмет іпотеку за АТ «Альфа-Банк», передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.Визначальним при вирішенні спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до АТ «Альфа-Банк» права власності на предмет іпотеки, без згоди ОСОБА_1 майна.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №465/1310/17.

Отже, суд дійшов до висновку, що за наслідками прийнятого державним реєстратором Одеської філії КП «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Р.В. рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за АТ «Альфа-банк», відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відтак, таке рішення підлягає скасуванню.

Щодо тверджень позивачки, що станом на час винесення оскаржуваного рішення у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , на яку АТ «Альфа-банк» звернуто стягнення шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, проживають дві малолітні доньки позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується наданою довідкою з місця проживання від 04.06.2019 року, а отже позивачка вважає, що в результаті перереєстрації права власності на іпотечну квартиру було порушено права неповнолітньої дитини, суд ставиться критично, та пояснює їй наступне.

Суд роз`яснює позивачці, що згідно наданої Довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) від 04.06.2019 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, була зареєстрована в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 лише з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, була зареєстрована в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 лише з 02.2012 року, а отже, на момент укладення договору іпотеки, а саме: 26.03.2008 року, іпотечний договір не суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що неповнолітні діти позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, під час укладення договору іпотеки не були зареєстровані у квартирі та не мали права користування нею.

Стосовно тверджень позивачки, що їй не надходило та вона не отримувала жодних повідомлень чи письмових вимог іпотекодержателя в розумінні ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», суд акцентує увагу ОСОБА_1 на наступному.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання її вимог. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пунктом 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, встановлено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Крім того, пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Отже, п. 61 цього порядку передбачає, що заявник в такому випадку повинен серед інших документів подати копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку отримання іпотекодавцем (боржником) цієї вимоги. Такими документами можуть бути: повідомлення про вручення цінного листа із вимогою та правильно зазначеною адресою іпотекодавця та фіскальний чек про оплату поштових послуг за направлення цього повідомлення, що були надані відповідачем - АТ «Альфа-Банк» (а.с.102-106). А, отже, твердження позивачки, що вона не отримувала жодних повідомлень чи письмових вимог іпотекодержателя, не впливали на висновки суду у даній справі.

Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна- фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції Украйни кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК Украйни, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК Украйни, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд прийшов до висновку, відповідачі незаконно позбавили позивачку права власності на квартиру. Як наслідок, оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 46907893 від 17.05.2019 є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Керуючись: ст. 41 Конституції Украйни, п. п. 60, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, ст. ст. 33, 36, 37, 45 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 2, 25, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ст. ст. 1, 4 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 319, 321, 546, 575 ЦК України, ст. ст. 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, СУД -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми В`ячеславівни (місцезнаходження: 66350, Одеська обл., Подільський р-н, с. Куяльник, вул. Куяльницька, буд. 26 А), акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати запис про державну реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 за акціонерним товариством «Альфа-банк», номер запису про право власності: 31588336, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, вичинений державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми В`ячеславівни на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56907893 від 17.05.2019 року об 11 годині 53 хвилин 40 секунд.

Стягнути з державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми В`ячеславівни (місцезнаходження: 66350, Одеська обл., Подільський р-н, с. Куяльник, вул. Куяльницька, буд. 26 А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 27.02.2008 року Недригалівським РВ УМВС України в Сумській області) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі - 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок .

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 27.02.2008 року Недригалівським РВ УМВС України в Сумській області) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі - 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17 січня 2020 року.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.