11.12.2020 Єдиний унікальний номер 205/5409/20
єдиний унікальний номер № 205/5409/20
провадження № 2др/205/18/20
11 грудня 2020 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Перепелиці Христини Владиславівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька,
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька задоволено частково.

30 листопада 2020 року представник позивача адвокат Перепелиця Х.В. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3480,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, в силу положень частини 8 статті 141 ЦПК України представником відповідача своєчасно подано відповідну заяву та докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача було надано копію договору про надання правової допомоги від 26.08.2020 року, довідку про сплату на суму 4000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт від 11.11.2020 року на суму 4000,00 грн.

Всупереч вищезазначеного представником відповідача не надано належних доказів на підтвердження сплати витрат на правову допомогу, оскільки довідка від 11.11.2020 року не може слугувати належним доказом сплати таких витрат. Крім того, представником відповідача подано докази витрат на правову допомогу з пропуском строку, встановлено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Перепелиці Х.В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141 247, 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Перепелиці Христини Владиславівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 11 грудня 2020 року.

Суддя Н.В. Басова