справа № 466/9993/19
УХВАЛА

15 січня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 03.12.2019 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить скасувати постанову Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №222755 від 30.03.2008 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року матеріали позовної заяви (№466/9993/19, 2/466/2772/19) ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження направлено за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

У відповідності до ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем пред`явлено вимогу у порядку позовного провадження цивільного судочинства, однак між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами ст.ст.447-453 ЦПК України.

Відповідно до ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Як зазначено в п.5 Постанови, боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Заява про зняття арешту з майна подається до відділу державної виконавчої служби, яким відкрите виконавче провадження та накладено арешт на майно, а саме до Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу Державної виконавчої служби щодо такої заяви можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Оскільки позивач має відповідний статус боржника у виконавчому проваджені, то законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання, передбачений ст. 447 ЦПК України.

Так як чинним процесуальним законодавством передбачений порядок оскарження дій державного виконавця шляхом подання відповідної скарги в порядку розділу VII ЦПК України, то вищенаведені обставини відповідно до п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків такої, зокрема для подання до суду відповідної скарги.

Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Постигач О.Б.