ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/3/19 Номер провадження 22-ц/814/57/20Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - судді - Одринської ТВ.,

суддів: Лобова О.А., Панченка О.О.

за участю секретаря судових засідань - Ряднини І.В.

розглянувши у спрощеному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зіньківської районної державної адміністрації, Виконавчого комітету Проценківської сільської ради про визнання права власності на земельні частку ( пай)

за апеляційною скаргою в.о. прокурора Полтавської області -Глушка А.

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 травня 2019 року у складі судді Должко С.Р.

в с т а н о в и л а:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Зіньківської районної державної адміністрації, Виконавчого комітету Проценківської сільської ради про встановлення факту її членства в КСП « Шевченка» Зіньківського району Полтавської області у 1999 -2003 роках. Просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства імені «Шевченка» на території Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області із земель державної власності розміром 3,07 умовних кадастрових гектарів та видати на неї правовстановлюючі документи.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до Виконкому Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, Зіньківської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на земельну частку (пай) - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства імені «Шевченка» на території Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області загальною площею 3,07 умовних кадастрових гектарів.

Зобов`язано Проценківську сільську раду Зіньківського району Полтавської області виділити ОСОБА_1 , в натурі земельну частку (пай) із земель комунальної власності Колективного сільськогосподарського підприємства імені «Шевченка» на території Проценкеівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області за межами населених пунктів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,07 умовних кадастрових гектарів та видати правовстановлюючі документи на виділену земельну ділянку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт її членства в КСП « Шевченка» Зіньківського району Полтавської області на момент розпаювання земель, проте її було помилково не включено до списку членів КСП, який доданий до державного акту на право колективної власності на землю.

З вказаним рішенням суду не погодилася Прокуратура Полтавської області, в зв`язку з чим в.о. прокурора в інтересах держави в особі Проценківської сільської ради оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано доказів щодо її членства в КСП на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю 07.05.1996 року. Також зазначив, що матеріали справи не містять доказів про набуття колишніми членами КСП права на земельну частку саме в розмірі 3,07 умовних кадастрових гектарів. Крім того рішенням суду покладено зобов`язання на Проценківську сільську раду, яка не є відповідачем у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 28.09.1999 року по грудень 2003 року ОСОБА_1 була членом колгоспу КСП імені «Шевченка» Зіньківського району Полтавської області та працювала на різних роботах, що підтверджується архівною довідкою за № 127 від 01.06.2018 року, видана архівним відділом Зіньківської райдержадміністрації Полтавської області / а.с. 7/

Відповідно до довідки № 128 від 01.06.2018 року районним трудовим архівом Зіньківської районної ради Полтавської області, колгосп імені Шевченка Зіньківського району Полтавської області реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство імені Шевченка ( протокол № 4 від 19.11.1992 року). Вказане КСП, на підставі розпорядження Зіньківської райдержадміністрації № 46 від 07.02.2000 року, було реорганізовано в ТОВ « Агрофірма імені Шевченка» / а.с. 8/.

Згідно довідки Виконавчого комітету Проценківської сільської ради за № 1074 від 23.11. 2018 року, 07 травня 1996 року КСП імені Шевченка видано державний акт на право колективної власності на землю. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не включена у списки на право на земельну частку / пай/, в зв`язку з не перебуванням у трудових відносинах з КСП на дату вручення державного акта та помилково не включено в додаткові списки осіб, що мали право на земельну частку ( пай), які затверджувались зборами уповноважених членів КСП ім.Шевченка від 04.02.2000 р. / а.с. 11/.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

З матеріалів справи встановлено, що на час паювання, позивач не була членом КСП імені Шевченка, і саме ця обставина зумовила невнесення її до списків осіб членів КСП, що долучалися до державного акта на право колективної власності на землю, виданого 07 травня 1996 року.

Місцевий суд дійшов до помилкового висновку про те, що позивач на момент розпаювання була членом колгоспу, оскільки доказів на підтвердження такого факту не надано.

Крім того, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що рішенням суду покладено зобов`язання про виділ в натурі земельної частки із земель комунальної власності на Проценківську сільську раду Зіньківського району Полтавської області, яка не була залучена відповідачем. Слід зазначити, що такої позовної вимоги взагалі не було заявлено і місцевий суд вийшов за межі позовних вимог.

Встановивши, що права ОСОБА_1 порушено не було, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог останньої.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованим, в зв`язку з чим рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги, сплачений прокуратурою Полтавської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2115 грн. підлягає стягненню з позивача.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу в.о. прокурора Полтавської області -Глушка А.- задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 травня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Зіньківської районної державної адміністрації, Виконавчого комітету Проценківської сільської ради про визнання права власності на земельні частку ( пай) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Полтавської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2115 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

головуючий суддя:_____________ Т.В. Одринська

судді: ________________ О.А.Лобов _______________ О.О.Панченко