Справа № 367/5239/19
Провадження № 2/367/2355/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Стародубець О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного Управління Державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства. В позовній заяві позивач зазначає, що 28.02.2019 року суддя Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/1622/19 ухвалив рішення та зобов`язав компетентну службову особу Ірпінського відділу поліції ГУ НП у Київській області внести до ЄРДР відомості про злочин, а саме вчинення слідчим ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 367 КК України та розпочати розслідування. 25.07.2018 року приблизно о 07:18 год. до приватної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якої є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зайшли декілька осіб, одна з яких повідомила, що вона є старшим слідчим ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_2 та начебто має дозвіл суду на проведення обшуку вказаної квартири. Провівши обшук квартири слідчий Волобоєва О.В. вилучила речі й документи, серед яких були оригінали установчих документів ТОВ «Євро-код», а саме: оригінал виписки з ЄДР щодо державної реєстрації ТОВ «Євро-код», оригінал протоколу №1 загальних зборів ТОВ «Євро-код», оригінал опису документів, наданих реєстратору для проведення реєстрації новоствореної юридичної особи. Вказаний факт підтверджується протоколом обшуку від 25.07.2018 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що ознайомившись з ухвалою суду ним було встановлено, що в резолютивній частині ухвали відсутнє слово «дозвіл» на проведення обшуку квартири та з`ясувалось, що ОСОБА_2 , не маючи дозволу суду на проведення обшуку, порушила вимоги ст. 382 КК України, провела самовільний обшук. Вказаний факт підтверджується ухвалою Печерського районного суду м. Києва по справі №757/34655/18-к від 17.07.2018 року, де у резолютивній частині ухвали відсутнє слово «дозвіл» на проведення обшуку квартири. Слідчий Волобоєва О.В. не маючи санкції суду на проведення обшуку - провела несанкціонований обшук, дії слідчого підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. 10.07.2018 року між ним та ОСОБА_6 було підписано договір завдатка, згідно якого ОСОБА_7 отримав завдаток у сумі 10000 грн та за умовами договору був зобов`язаний 10.08.2018 року укласти основний договір, передати вказаній особі 100% частку статутного капіталу ТОВ «Євро-код», правовстановлюючі документи ТОВ «Євро-код», а саме: протокол №1 Загальних зборів учасників ТОВ «Євро-код», виписку з ЄДР про державну реєстрацію ТОВ «Євро-код» та опис документів, наданих реєстратору для проведення реєстрації новоутвореного товариства «Євро-код». Однак вищевказані правовстановлюючі документи ТОВ «Євро-код» були вилучені слідчим Волобоєвою О.В. під час незаконного обшуку квартири 25.07.2018 року та станом на 20.03.2019 року вказані документи не повернуто. Також ним упущена вигода з продажу ТОВ «Євро-код», ціна угоди 20000 грн. Через те, що не відбулася угода з продажу частки ТОВ «Євро-код», власником якого він був, постраждала його ділова репутація, з ним відмовились працювати інші юридичні особи, втратив партнерів по бізнесу. Також знизилась ринкова ціна 100% частки статутного капіталу ТОВ «Євро-код» та з протягом часу за вказану частку товариства пропонували лише 100 грн. Через тиждень після проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 майже усі мешканці вказаного будинку знали про це, у зв`язку з чим погіршились його відношення з оточуючими людьми, погіршились можливості реалізації його звичок та бажань. Моральну шкоду, заподіяну йому оцінює у 20000 грн. Просить стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30000 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Представником відповідача до суду направлено відзив на позову заяву у якому зазначено, що позивачем не вірно визначено відповідача - Головне управління Казначейства, чим порушено права територіального органу державної влади та юридичної особи шляхом визначення дій, що не відноситься до компетенції Головного управління Казначейства, а саме стягнення з Державного бюджету України на користь позивача коштів у сумі 30000,00 грн та витрат на відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн. Головне управління Казначейства, як орган державної влади та юридична особа в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало, його законних прав та інтересів не порушувало, та не несе відповідальності за дії державних органів та їх посадових осіб, інших юридичних та фізичних осіб, а тому є неналежною стороною по даній справі, оскільки згідно своїх функціональних обов`язків не здійснює дії, що визначені у позовній заяві позивача, а саме стягнення шкоди з Державного бюджету України. Щодо стягнення моральної шкоди, незаконності дій відповідача не встановлено та не доведено у відповідному порядку. В даному випадку відсутній склад цивільного правопорушення - факт наявності рішення щодо незаконність дій органу державної влади без якого державний орган неможливо зобов`язати відшкодувати шкоду. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав клопотання про слухання справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 17.07.2018 року, клопотання сторони кримінального провадження №0000165 від 29.07.2017 року старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України майора поліції Чмира Андрія Анатолійовича про проведення обшуку задоволено частково.

Згідно даної ухвали слідчим ОВС Головного слідчого управління НП України Волобоєва О.В. був проведений обшук у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджуються протоколом обшуку від 25.07.2018 року.

Відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28.02.2019 року скаргу ОСОБА_1 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 367 КК України слідчим Волобуєвою О.В. - задоволено, зобов`язано компетентну службову особу (слідчого) Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у заяві ОСОБА_1 від 13.02.2019 року та після внесення зазначених відомостей надати ОСОБА_1 витяг з ЄРДР.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Згідно з пунктом 5 статті 3 цього ж Закону у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Положеннями статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відшкодування моральної шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, установлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (стаття 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Таким чином, законодавством визначено конкретний порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, будь яких даних, про незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", так само, як і незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу позивачем до суду не надано. Крім того, суд зауважує, що внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей, які містяться в заяві ОСОБА_1 не є підставою для стягнення матеріальної шкоди. Також, суду не надано відомостей про закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Щодо доводів ОСОБА_1 стосовно спричинення йому моральної шкоди, яка полягала у погіршенні відносин з оточуючими людьми, погіршенні можливостей реалізації його звичок та бажань, втраті партнерів по бізнесу у зв`язку з вилученням установчих документів товариства, суд зазначає наступне.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач, висловлюючи свої доводи щодо відшкодування йому моральної шкоди, яку він оцінив у 20000,00 грн., належним чином не обґрунтував та не довів жодними належними та допустимими доказами фактів заподіяння йому такої шкоди, протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та виною останнього в її заподіянні, а також не зазначив чим він керувався при розрахунку завданої йому моральної шкоди.

Також позивач не вказав, в чому полягала втрата його ділової репутація, втраті партнерів по бізнесу, погіршення відносин з оточуючими людьми, погіршення можливостей реалізації його звичок та бажань, інші негативні наслідки морального характеру.

Суд вважає, що підстави за яких у позивача виникає право вимоги на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування відсутні, окрім того, позивачем не доведено вину відповідача у заподіянні йому матеріальної та моральної шкоди, та не надано жодних доказів на підтвердження неправомірності їх дій, щодо проведеного обшуку, що в свою чергу, вказує на необґрунтованість та передчасність заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 1-12, 76-81, 95, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 22, 23, 1176 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства - відмовити.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ф. Карабаза