16.01.2020 Єдиний унікальний номер 205/7502/19
Єдиний унікальний номер судової справи:205/7502/2019
Номер провадження: 4с/205/2/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пономаренко Юлії Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі скаржник) звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пономаренко Юлії Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у провадженні Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 47460402, щодо виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2015 року по цивільній справі № 205/10180/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів із останнього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.12.2014 року до досягнення ними повноліття.

Далі скаржник зазначає, що 22.08.2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження державним виконавцем було надано розрахунок заборгованості, із якого йому стало відомо, що державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було самостійно в односторонньому порядку, з вересня 2018 року, збільшено встановлений судом розмір аліментів. Відповідно до вказаного розрахунку виконавець самостійно визначила, що розмір відрахувань треба проводити у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за кожну дитину. Внаслідок вказаних дій скаржник зазначає, що йому нараховано значну заборгованість за попередні періоди, фактично помістивши його у боргову яму.

У зв`язку з вищевикладеним, скаржник зазначає, що він вимушений звернутися до суду та просити суд визнати дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пономаренко Юлії Володимирівни щодо самостійного збільшення розміру стягнутих з нього, ОСОБА_1 , аліментів на утриманні дітей неправомірними, та зобов`язати державного виконавця привести розрахунок заборгованості станом у відповідність до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2015 року у цивільній справі № 205/10180/14 та виконавчого листа № 2/205/583/15 від 05.05.2015 року.

Представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), подав відзив на скаргу (а.с.25-32), в якому просив відмовити в повному обсязі в задоволені вказаної скарги. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що скаржником не надано належних та допустимих доказів та не доведено ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а отже, підстави для задоволення скарги відсутні, а дії державного виконавця направлені на виконання вимог виконавчого документу проведені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення (а.с.72-75, а.с.90-93), в яких просив задовольнити вимоги його скарги. У такій заяві по суті справи скаржник заперечує проти доводів представника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у первісній скарзі, та просить суд зобов`язати державного виконавця привести розрахунок заборгованості станом у відповідність до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2015 року у цивільній справі № 205/10180/14 та виконавчого листа № 2/205/583/15 від 05.05.2015 року.

Представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), подав додаткові пояснення (а.с.101-103), в яких просив відмовити в повному обсязі в задоволені скарги ОСОБА_1 , із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відзиві на скаргу.

Представник скаржника у відкритому судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилався на обставини, що викладені у скарзі.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , та представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у відкритому судовому засіданні вимоги скарги не визнали, просили відмовити в задоволені скарги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) посилався на обставини, що викладені у відзиві на скаргу та додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши представника скаржника, суб`єкта оскарження, заінтересовану особу, дослідивши матеріали скарги постановляє ухвалу про наступне.

Відповідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2015 року по цивільній справі № 2/205/583/15 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно на утримання кожної дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 08.12.2014 року до досягнення ними повноліття.

Матеріалами справи також підтверджено, що на виконання вищевказаного рішення суду ОСОБА_2 отримано виконавчий лист та направлено для його подальшого примусового виконання до Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 08.05.2015 року відкрито виконавче провадження № 47460402 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно.

Судом встановлено, що внаслідок введення районних у містах відділів державної виконавчої служби до складу відповідних міжрегіональних управлінь юстиції з їх подальшим перейменуванням та збереженням статусу юридичних осіб Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було перейменовано у Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Судом також встановлено, що назване виконавче провадження з виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2015 року по цивільній справі № 2/205/583/15 передано та перебуває на час розгляду скарги саме у Новокодацькому відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 та ч.2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Є загальновідомою обставиною, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», яким частину другу статті 182 СК України викладено а такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до вказаного Закону України № 2475-VIII від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, відповідно до якого виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначив про те, що законодавством, а саме, частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, починаючи з 28.08.2018 року на законодавчому рівні встановлено, що виконавець повинен стягувати з боржника аліменти у розмірі не меншому мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, оскільки з 28.08.2018 року набрали чинності зміни, внесені до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких, виконавець повинен стягувати з боржника аліменти у розмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України, а розмір стягуваних аліментів у сумі 500 грн. 00 коп., був меншим мінімального гарантованого розміру, тобто менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, тому державний виконавець починаючи з 28.08.2018 року цілком законно стягнув з боржника аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, при цьому, не змінюючи встановлений рішенням суду розмір аліментів, а лише виконуючи вимоги ст. 71 вказаного Закону.

Окрім цього, згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення та збільшення їх розміру.

З огляду на викладене, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для зміни в судовому порядку розміру аліментів. Підставами для такої зміни, відповідно до ст. 192 СК України, є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я боржника чи стягувача та інші випадки, передбачені цим Кодексом.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає дії державного виконавця щодо нарахування боржнику починаючи з 28.08.2019 року аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину є правомірними та такими, що не порушують вимоги закону, спрямовані на забезпечення конвенційних прав дитини на належний рівень матеріального утримання, а тому скарга боржника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., ст. ст. 450, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пономаренко Юлії Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан

.