Справа № 723/4096/20
Провадження № 2/723/4757/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 грудня 2020 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі головуючої Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також виступає в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Сторожинецької РДА про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , яка також виступає в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Сторожинецької РДА про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначивши, що ОСОБА_1 14 вересня 2010р. відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. зареєстрованого в реєстрі за №3116 придбала у власність житловий будинок загальною площею 183.80кв.м. житловою площею 70.00кв.м. по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власником 1/1 частки вказаного майна.

На даний час в будинку є зареєстрованими: позивач, її чоловік ОСОБА_5 , невістка ОСОБА_2 , онука ОСОБА_4 , неповнолітній онук ОСОБА_3 , проте проживають тільки позивач та ОСОБА_5 , невістка та онуки не проживають в будинку з лютого 2018р..

Зазначає, що її син ОСОБА_6 постійно проживає в Канаді і в 2018р. до нього на постійне місце проживання поїхали відповідачі.

Добровільно змінити реєстрацію проживання відповідачів немає можливості.

Визнати відповідачів особами, які втратили право користування жилим приміщенням їй необхідно у зв`язку з тим, що позивач сплачує комунальні послуги за осіб, які фактично не проживають у вказаному будинку.

Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати відповідачів особами, такими, що втратили право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , власником якого являється позивачка.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, просить позов задовільнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з?явилися, відзив на позов не подали.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Сторожинецької РДА у судове засідання не з?явився.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити заочне рішення по справі.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, №27446983 від 27.09.2010року, являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У вищезазначеному житловому будинку, де окрім позивачки також зареєстрована її невістка ОСОБА_2 , неповнолітній онук ОСОБА_3 , онучка ОСОБА_4 .

Визнати відповідачів особами, які втратили право користування жилим приміщенням позивачці необхідно у зв`язку з тим, що позивач сплачує комунальні послуги за осіб, які фактично не проживають у вказаному будинку.

Із акта обстеження №143 від 04 вересня 2020р. житлового будинку по АДРЕСА_1 вбачається, що зі слів сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно зареєстровані за адресою по АДРЕСА_1 , але фактично не проживають з лютого місяця 2018р..

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном.

Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. (Ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно п. 18 Постанови КМУ від 02.03.2016р. №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків.

Як вбачається з позову, батько ОСОБА_6 виїхав на постійне місце проживання до Канади, в 2018р. він оформив необхідні документи для виїзду до Канади та постійного проживання в Канаді ОСОБА_2 з дітьми. У лютому 2018р. ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 та неповнолітнім сином ОСОБА_3 виїхали до Канади.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 379, 391 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 81,141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також виступає в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Сторожинецької РДА про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 особами такими, що втратили право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: