ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7495/20 Справа № 201/4902/20 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування державної реєстрації права власності.

До позовної заяви позивачем надано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначила, що заявлені нею вимоги стосуються повернення спірного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що вибула з її володіння, як власника, не з її волі, оскільки нікому не продавала свою квартиру, тому з метою припинення можливого подальшого незаконного відчуження майна, просилавжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій стосовно квартири загальною площею 37,8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу від 15 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Базилєвим С.П., та зареєстровано в реєстрі за № 676, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (а.с.23-24).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 рокузаяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у м. Києві та м. Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам та будь-яким державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, державним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно квартири загальною площею 37,8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., зареєстровано в реєстрі за № 676, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, тоді як заявлений вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку ухвалення рішення суду на користь позивача, а відтак й порушить право останньої на судовий захист.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не пересвідчився у тому, що невжиття заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, не врахував відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, позовним вимогам, та помилково дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, учасники справи не скористалися.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Надані до апеляційного суду виділені матеріали справи свідчать про те, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 ,власником якої є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 2017 року, укладеного між сторонами у справі та посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Базилєвим С.П.

Дотримуючись мети забезпечення позову та досягнення балансу інтересів сторін, суд вважав співмірним та розумним заходом забезпечення позову, саме заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій суб ектами державної реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно квартири АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність підстав для забезпечення позову саме шляхом заборони, не співмірність такого виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, є безпідставними, оскільки не спростовують висновків суду про необхідність застосування заходів забезпечення позову до вирішення позовних вимог по суті.

Враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, дійсність якого буде встановлена при розгялі справи по суті, доводи апеляційної скарги про порушення його прав, як власника спірної квартири, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Разом з тим, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.

Відповідності до ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасників справи.

За таких обставин, ухвала суду відповідає вимогам процесуального закону та виділеним матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида