справа № 761/9319/13-ц
головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
провадження № 22-ц/824/1817/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мостової Г.І.,

суддів: Слюсар Т.А., Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Сердюк К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року

за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року за нововиявленими обставинами

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 ,

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення боргу та процентів за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 про визнання договору позики недійсним, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває заява ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року за нововиявленими обставинами.

02 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення вказаної заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, шляхом заборони Головному державному виконавцю Святошинського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Маціборук В.О. та будь-яким іншим особам, уповноваженим на вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 55466443, здійснювати дії, спрямовані на реалізацію на електронних торгах або відчуження будь-яким іншим способом у власність інших осіб, нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , на яке накладено арешт в рамках виконавчого провадження № 55466443.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 була виявлена додаткова угода від 29 грудня 2011 року, укладена між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яка виключає наявність заборгованості у ОСОБА_8 заборгованості за договором позики від 28 грудня 2011 року, а тому відсутні підстави для стягнення зі спадкоємців ОСОБА_8 - ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 боргу. Отже, у разі задоволення заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року у справі № 761/9319/13-ц, будуть відсутні підстави для примусового виконання виконавчого листа виданого по вказаній справі. Заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення заяви може ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав заявника та інших відповідачів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року заяву про забезпечення про вжиття заходів забезпечення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Бабенко Ю.С. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що: судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального права; рішення суду, яке просить переглянути заявник, швидко виконується органом ДВС; у ході виконавчого провадження може бути здійснена реалізація нерухомого майна, належного, у тому числі ОСОБА_1 . Після відчуження об`єктів нерухомого майна у власність інших осіб стане неможливим виконання судового рішення про задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки неможливо буде здійснити поворот виконання рішення суду, зважаючи на те, що по факту нерухоме майно може бути на той час реалізоване, що буде наслідком порушення майнових прав ОСОБА_1 та інших відповідачів у справі № 761/9319/13-ц; забезпечення позову є вкрай необхідним заходом, що полягає в запобіганні виникнення нових спорів з приводу одного і того ж майна, що не було враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Залишаючи без задоволення вказану заяву, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що заявник просив забезпечити позов у визначений спосіб без надання жодних доказів того, що у разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заяви, зважаючи на зміст вимог, відсутність доказів подальшої реєстрації права власності за новими власниками на нерухоме майно боржників та можливе порушення цим їх прав.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Таким чином, відповідно до глави 10 ЦПК України, суд вирішує питання саме про забезпечення позову.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення не позову, а заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Отже, підстави для вжиття, передбачених статтею 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, - у суду відсутні.

І саме з цих підстав суду першої інстанції необхідно було залишити без задоволення подану заяву.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року за нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги, то враховуючи викладене, вони є необґрунтованими, оскільки нормами глави 10 ЦПК України взагалі не передбачено забезпечення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову;

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення заяви у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 16 січня 2020 року.

Головуючий Мостова Г.І.

Судді Слюсар Т.А.

Шебуєва В.А.