Справа № 569/7648/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Хлуд І.П.,

з участю представників позивача ОСОБА_1 , Іванюка І.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, суд -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Укрсиббанк» Васильченко С.О. звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення солідарно заборгованості по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту №00 від 29.04.2008 року в розмірі 20224,44 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 16123,46 грн. та судових витрат по справі понесені позивачем по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову представник позивача посилалася на те, що 29.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №00, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 32000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26.03.2018 року та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів проценти за користування кредитом в розмірі 13,5% річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, 29.04.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №201288, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати в повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

23 березня 2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №00, якою було змінено розмір ануїтетного платежу за Договором.

Вказує, що станом на 06.05.2015 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість перед позивачем по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів у розмірі 20224,44 доларів США, з яких заборгованість по кредиту строкова 14704,83 долари США, заборгованість по кредиту прострочена 3567,02 доларів США, заборгованість по процентах поточна 0,13 доларів США, заборгованість по процентах прострочена 1952,46 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 10898,54 грн, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 5224,92 грн.

Розрахунок зазначених сум заборгованості підтверджує довідками-розрахунками заборгованості на 06 травня 2015 року за кредитним договором №000 від 29 квітня 2008 року.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредиту та процентам за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року в сумі 20 224,44 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованостів розмірі 16 123,46 грн. та понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечили з підстав, викладених у запереченнях від 29.10.2015 року та додаткових поясненнях від 22.05.2018 року.

Вказали, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами, зокрема первинними документами, оформленими відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позивачем не додано до позовної заяви жодного документу, який би підтверджував факт надання банком кредиту ОСОБА_2 та в якій сумі було надано такий кредит, а довідка-розрахунок не є первинним документом та відповідно не може бути доказом наявності та розміру заборгованості за кредитним договором.

Стверджують, що додана до позовної заяви довідка-розрахунок та виписка за кредитним договором не відповідають Додатку №1 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту до Договору №00 від 29.04.2008 року зі змінами, внесеними Додатковою угодою №1 від 23.03.2009 року до Договору №00 від 29.04.2008 року.

Зазначають, що станом на травень 2014 року на час, коли ОСОБА_2 вирішила достроково погасити кредит, залишок заборгованості за кредитним договором відповідно до Додатку №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» до Договору №00 від 29.04.2008 року зі змінами, внесеними Додатковою угодою №1 від 23.03.2009 року до Договору №00 від 29.04.2008 року становив 8237,66 доларів США, в той час як відповідно до довідки-розрахунку залишок заборгованості згідно графіка погашення станом на 28.05.2014 року становить 18271,85 доларів США. При цьому, стверджують, що ОСОБА_2 здійснювала погашення згідно графіка та простроченої заборгованості до травня 2014 року не мала.

Окрім того, вказують на те, що у листі від 11.08.2014р. вих.№14-11/24521 банком повідомлено про те, що розрахунки, відображені у Графіку погашення при оформленні кредиту є невірними, однак будь-якого іншого розрахунку, підписаного двома сторонами кредитного договору банком не надано.

Суд, заслухавши представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

28.05.2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

10.07.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області винесено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Вирішено солідарно стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року в розмірі 20224,44 доларів США заборгованість по кредиту та процентам та 16123,46 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, з яких: заборгованість по кредиту строкова 14704,83 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена 3567,02 доларів США, заборгованість по процентах поточна 0,13 доларів США, заборгованість по процентах прострочена 1952,46 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 10898,54 грн., заборгованість по пені несвоєчасну сплату процентів 5224,92 грн., а також судовий збір в розмірі по 1827 грн. з кожного.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.10.2015 року заочне рішення від 10.07.2015 року скасовано та призначено справу № 569/7648/15-ц до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.11.2015 року зупинено провадження у цивільній справі №569/7648/15-ц до набрання законної сили рішенням у справі №569/15082/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк» про захист прав споживача та про визнання недійсними Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.04.2008 року та Додаткової угоди № 1 від 23.03.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.04.2008 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07.11.2017 року зобов`язано ПАТ «Укрсиббанк» надати Рівненському міському суду до 28 грудня 2017 року усі первинні фінансові документи (квитанції, платіжні доручення тощо), якими зафіксовано усі платіжні операції ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» (погашення тіла кредиту, сплата процентів та інших супутніх оплат) в рамках Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року та Додаткової угоди №1 від 23 березня 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року з відповідним підтвердженням про дати зарахування банком коштів за усіма такими операціями.

Як було встановлено в судовому засіданні, 29.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №00 (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 32000,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Сторонами узгоджено, що день сплати ануїтетного платежу 28 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж.

Пунктом 1.2.2. Договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному розмірі в термін не пізніше 26.03.2018 року. Розмір ануїтетних платежів становить 490,00 доларів США.

Додатком №1 до Договору сторонами узгоджено Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (далі - Графік), який згідно з пунктом 1.2.2. Договору може бути змінений лише шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди. У випадку дострокового (часткового або повного) погашення кредиту за ініціативою позичальника, новий Графік не застосовується.

23 березня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №00, відповідно до умов якої позичальник зобовязується повертати в день сплати ануїтетних платежів, передбачених Договором, суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у таких розмірах: у період з 28.04.2009 року по 28.03.2010 року у розмірі 336,95 доларі США; у період з 28.04.2010 року до кінця терміну дії Договору у розмірі 512,00 доларів США, якщо інший розмір ануїтетного платежу не буде встановлений згідно умов Договору.

Невід`ємною частиною Додаткової угоди №1 є «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який Додатковою угодою змінений та викладений в новій редакції.

Дослідивши Додаток 1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» судом встановлено, що сторонами узгоджено суму платежу по основній сумі кредиту (колонка 2), тобто суму, що підлягає до сплати для забезпечення повного погашення кредитних зобов`язань ОСОБА_2 перед банком на дату після сплати щомісячного платежу (колонка 1) при умові сплаті позичальником ануїтетних платежів у строки, визначені у Договорі після отримання ним 29.04.2008 року кредиту у сумі 32000,00 доларів США.

Як стверджує ОСОБА_2 та не заперечується позивачем, вона у травні 2014 року після сплати чергового місячного ануїтетного платежу за квітень 2014 року та травень 2014 року вирішила достроково погасити залишок основної суми кредиту, яка відповідно до «Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту» станом на дату платежу в травні 2014 року становить 8237,66 доларів США. Однак, після її звернення банком було повідомлено ОСОБА_2 , що станом на 28.05.2014 року залишок несплаченої основної суми кредиту становить 18271,85 доларів США.

Судом встановлено, що відповідно до доданої позивачем до позовної заяви довідки-розрахунку заборгованості за кредитом 28.05.2014 року ОСОБА_2 було сплачено на погашення заборгованості за основною сумою кредиту 602,69 доларів США, що відповідає сумі платежів на погашення основної суми кредиту у квітні та травні 2014 року згідно Додатку 1 до Договору «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (колонка 3).

Також судом встановлено, що відповідно до доданої позивачем до позовної заяви довідки-розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом 28.05.2014 року ОСОБА_2 було сплачено 429,59 доларів США, що відповідає сумі процентів за користування кредитом у квітні та травні 2014 року згідно Додатку 1 до Договору «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (колонка 4).

Суд критично ставиться до доводів представника позивача про те, що борг за основною сумою кредиту ОСОБА_2 перед банком станом на 28.05.2014 року в сумі 18271,85 доларів США пов`язаний із простроченням сплати планових платежів, та не приймає їх до уваги, оскільки належними доказами, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, це не підтверджено, а відповідно до наданих самим же позивачем довідки-розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та довідки-розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, така пеня почала нараховуватися лише з 02.08.2014 року, що спростовує твердження про наявність прострочення платежів до 28.05.2014 року, які могли б зумовити збільшення основної суми непогашеного кредиту з 8237,66 доларів США (згідно з Додатком 1 до Договору «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту») до 18271,85 доларів США.

Оцінюючи додану позивачем до позовної заяви довідку-розрахунок заборгованості за кредитом та надану під час розгляду справи виписку за кредитним договором як підтвердження наявності заборгованості суд виходить з наступного

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість по кредиту строкову в сумі 14704,83 доларів США та заборгованість по кредиту прострочену в сумі 3567,02 доларів США, що разом становить суму 18271,85 доларів США.

При цьому, відповідно до доданої позивачем до позовної заяви довідки-розрахунку заборгованості залишок заборгованості згідно графіку погашення станом на 28.05.2014 року становить 18271,85 доларів США (колонка 2), що в свою чергу становить залишок строкової заборгованості за наданим кредитом 18271,85 доларів США (колонка 6), а залишок простроченої заборгованості станом на цю ж саму дату 28.05.2014 року становить 0,00 доларів США (колонка 7), що вказує на відсутність будь-якої простроченої заборгованості за наданим кредитом на вказану дату.

Крім того, судом враховано, що будь-яка заборгованість повинна підтверджуватись первинними документами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції закону станом на час спірних відносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України №254 від 18.06.2003р. (тут і далі в редакції станом на час спірних відносин), первинний документ - це документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно п.4.1 цього Положення операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані, а відповідно до п. 4.2 Положення підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи.

Відповідно до п. 5.1. Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, до яких згідно з п. 5.3. Положення відносяться особові рахунки та виписки з них, аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій, книги реєстрації відкритих рахунків, оборотно-сальдовий баланс, інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку.

Отже, операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані, підставою для документування таких операцій є первинні документи, які мають бути оформлені належним чином, містити всі необхідні реквізити.

Таким чином, з системного аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що ні довідка-розрахунок заборгованості за кредитом, ні виписка за кредитним договором не є первинними документами, якими можна підтвердити наявність заборгованості та конкретну суму такої заборгованості.

В свою чергу, згідно з підпунктом 2.9. пункту 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Національного банку України від 01.06.2011 року № 174 (тут і далі в редакції станом на час спірних відносин) банк (філія, відділення) зобов`язаний (зобов`язана/зобов`язане) надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи). Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, єдиним первинним документом, який підтверджує внесення клієнтом готівки у касу відділення банку на погашення кредиту та сплату нарахованих відсотків за користування кредитом може бути перший примірник квитанції, складеної та оформленої відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, який в обов`язковому порядку повинен зберігатися в банку.

Ухвалою суду від 07.11.2017 року було витребувано у позивача усі первинні фінансові документи (квитанції, платіжні доручення тощо), якими зафіксовано усі платіжні операції відповідача на користь ПАТ «Укрсиббанк» (погашення тіла кредиту, сплата процентів та інших супутніх оплат) в рамках Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року та Додаткової угоди №1 від 23 березня 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року з відповідним підтвердженням про дати зарахування банком коштів за усіма такими операціями.

Проте, такі первинні документи позивачем суду не надані.

Крім того, пунктом 3 розділу І Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на час надання кредиту (28.04.2008р.), передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банку через його касу.

До касових документів, які оформлюються згідно із цією Інструкцією, належить заява на видачу готівки (пункт 1 глави 1 розділу III Інструкції) та визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються прийняття і видача готівки (пункт 2 глави 1 розділу III Інструкції). Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов`язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи - отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Отже, єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ заява про видачу готівки. Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 29.05.2019 року у справі №539/1582/16-ц.

Суд констатує, що позивачем не надано жодного первинного документу, який би підтверджував розмір кредитних коштів, наданих банком ОСОБА_2 .

Таким чином, на підтвердження розміру позовних вимог, заявлених до стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів у розмірі 20224,44 доларів США, з яких заборгованість по кредиту строкова 14704,83 долари США, заборгованість по кредиту прострочена 3567,02 доларів США, заборгованість по процентах поточна 0,13 доларів США, заборгованість по процентах прострочена 1952,46 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 10898,54 грн, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 5224,92 грн. позивачем не надано ні документу, який би підтверджував розмір виданих кредитних коштів, ні первинних документів, якими зафіксовано усі платіжні операції ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» (погашення тіла кредиту, сплата процентів та інших супутніх оплат до травня 2014 року) в рамках Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року та Додаткової угоди №1 від 23 березня 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року і судом за час розгляду справи таких первинних документів не здобуто.

З огляду на вказане, в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази, з яких би вбачалася обґрунтованість та підставність заявлених позивачем до стягнення з відповідачів сум боргу.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідачі під час розгляду справи по суті в судовому засіданні не заперечили наявність заборгованості в розмірі 8237,66 доларів США у ОСОБА_2 перед позивачем, що підтверджується підписаними ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 . Додатковою угодою №1 від 23 березня 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року та Додатком 1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», які в розумінні статей 76-77 ЦПК України розцінюються судом як належні та достатні докази.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі по 1827 грн. з кожного

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268,280-289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м.Харків, прос.Московський, 60, ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту за договором про надання споживчого кредиту№0 від 29 квітня 2008 року в розмірі 8237,66 доларів США.

В задоволенні інших позовних вимог Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк`судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1827 грн.

Стягнути ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1827 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського міського суду Бердій М.А.