КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року м. Київ

Справа №755/18751/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/2083/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Савлук Т.В. 16 квітня 2019 року в м. Києві у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корната Руслана Олександровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною скаргою в якій, з урахуванням уточнень, просила: визнати незаконними дії старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корнати Руслани Олександрівни по проведенню оцінки нежитлового приміщення загальною площею 260,2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та визнати недійсним та скасувати звіт про оцінку нежитлового приміщення загальною площею 260,2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки від 02 листопада 2018 року виконаного ТОВ «Меркурій Партнере», оцінювач ОСОБА_2 .

Вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №755/10288/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 962156,03 грн та витрати пов`язанні із вирішенням спору третейським судом в сумі 10021,56 грн 02 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корнатою Р.О було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_2 для участі у виконавчому провадженні, а саме для визначення вартості нежитлового приміщення загальною площею 260,2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 20 листопада 2018 року Тернопільським районним відділом ДВС скаржнику було направлено висновок про вартість майна від 02 листопада 2018 року. 27 листопада 2018 року скаржником було отримано рекомендовану кореспонденцію з висновком про ринкову вартість нежитлового приміщення, згідно якого нежитлове приміщення оцінено у сумі 497695,00 грн. Після ознайомлення з повним звітом про оцінку майна, вважає, що даний висновок та оцінка майна проведена з істотними порушеннями норм діючого законодавств України, так як не проводився огляд (обстеження) об`єкту оцінки, що вплинуло на визначення вартості майна. Також звіт про визначення оцінки не містить усіх необхідних даних для визначення вартості майна, а саме: відсутність фотографій, опис приміщень, які були обрані для порівняння, тому не зрозуміло, як оцінювач визначав характеристики вказаних приміщень, які згідно звіту були критеріями при коригуванні вартості об`єкта оцінки відносно об`єктів порівняння, зокрема коефіцієнт, який враховує відмінності в стані приміщень об`єкта порівняння, оскільки об`єкт оцінки оцінювачем не оглядався.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корната Руслана Олександровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним, тому скарга не підлягає задоволенню.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність ухвали у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про те, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, оскільки вартість визначена в оскаржуваному звіті є початковою вартістю при реалізації на прилюдних торгах належного їй майна, а відтак звіт про оцінку прямо впливає на її майнові інтереси як боржника у справі, оскільки від оцінки вартості майна залежить ціна продажу майна та відповідно те, яка частина боргу буде погашена. Зазначає, що в оскаржуваному звіті було занижено вартість нежитлового приміщення загальною площею 260,2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки суб`єктом оцінки некоректно вибрані об`єкти для порівняння, інформації щодо характеристики об`єкту, які було обрано для порівняння не достатньо, необґрунтовано обрано лише один методичний підхід оцінки та використано занижені коефіцієнти. Вказує на те, що судом першої інстанції не надано оцінки її доводам, які підтверджують незаконність вказаного звіту. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було порушено її право на участь в судовому засіданні, а відтак і в доступі до правосуддя, оскільки її не було повідомлено про час і дату судового засідання.

Також вказує на те, що судом першої інстанції було порушено ст. 263 ЦПК України, ст. 265 ЦПК України, та в судовому рішенні неправомірно вказано, що на виконання ухвали суду державний виконавець подала належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження АСВП №54772227, незважаючи на те, що копію матеріалів виконавчого провадження було отримано судом вже після постановлення оскаржуваної ухвали, а саме 19 квітня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі суд посилається на матеріали виконавчого провадження, які були надіслані в суд та отримані Дніпровським районним судом після винесення оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про її задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення, причини неявки суду не повідомили. Тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 24 червня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 вересня 2013 року у справі №750/13 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 962156, 03 грн та витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом в сумі 10021,56 грн.

25 вересня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Слишик О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54772227, щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/10288/14-ц від 09 липня 2014 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

18 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Слишик О.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

02 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Карнатою Р.О. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Меркурій Партнере», що діє на підставі статуту та Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №26/16, виданим Фондом державного майна України 15 січня 2016 року, директора Солома Олена Федорівна, та на підставі Договору про надання послуг, щодо проведення незалежної оцінки № 14/02-02.11.2018 від 02 листопада 2018 року укладеного з Тернопільським РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області, винесено висновок, яким в результаті виконання незалежної оцінки було встановлено: ринкова вартість об`єкта оцінки нежитлового приміщення, загальною площею 260,20 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на дату оцінки (без ПДВ) становить 497695,00 грн, в еквіваленті за курсом долару НБУ на дату оцінки становить 17675,21 дол США.

20 листопада 2018 року старшим державним виконавцем направлено сторонам виконавчого провадження для виконання копію висновку про вартість майна від 02 листопада 2018 року.

22 листопада 2018 року відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області направлено заявку на реалізацію арештованого державним виконавцем майна, а саме нежитлового приміщення, загальною площею 260,2 кв.м., що належить боржнику ОСОБА_1

04 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Карнатою Русланою Олександрівною винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.448 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Аналогічне положення містить ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч.ч.1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Згідно із ч.ч. 1,6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав») є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна»), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Так, згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, під час якого здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка, визначення бази оцінки та подання замовнику істотних умов для укладення договору на проведення оцінки.

У пункті 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» закріплено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обгунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України 2004 року, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Такий висновок зроблений у постанові Великої ПалатиВерховного Суду від 20 березня 2019 року в справі №821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні скарги з підстав невірно обраного способу захисту.

З матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем, для проведення оцінки нерухомого майна за правилами ст.ст. 20, 57 Закону України «Про виконавче провадження» залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Із звіту про оцінку майна вбачається, що всупереч вимогам чинного законодавства оцінка нежитлового приміщення проведена без огляду приміщення та оцінювачем не наведено відповідних пояснень про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обгрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та пунктів один, шість статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Разом з цим, ознайомлення з об`єктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та у особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, тоді як за приписами статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Вказані порушення оцінювача, допущені ним під час складання звіту, є безумовною підставою для визнання незаконними дій державного виконавця по проведенню оцінки майна, а також визнання оцінки такою, що не підлягає застосуванню

Крім того, при застосуванні суб`єктом оціночної діяльності порівняльного методу визначення ціни об`єкту оцінки, не було підібрано приміщення для порівняння, які подібні до приміщень, яке оцінюється, оскільки з об`єктів, які містяться в звіті неможливо визначити жодної ідентифікуючої ознаки цих приміщень , зокрема, щодо площі вказаних приміщень, стану приміщень, внутрішнього ремонту та ін. Правильність обрання суб`єктом оціночної діяльності об`єктів для порівняння має суттєве значення для визначення реальної ринкової ціни об`єкта оцінки.

Обставина невірного визначення ціни об`єкта нерухомості загальною площею 260,20 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджуються Звітом здійсненим ПП «Експерт-центр» на замовлення ОСОБА_1 , відповідно до якого вартість даного майна станом на 02 листопада 2018 року складає 807640, 00 грн, що значно вища ніж вартість визначена Суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Меркурій Партнер» та яка становить 497695,00 грн.

Також в скарзі ОСОБА_1 просила визнати недійсним та скасувати звіт про оцінку майна.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні вказаної вимоги посилався на висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17, однак вказана постанова не стосується оскарження дій державного виконавця, а стосується зовсім інших правовідносин. У вказаній справі позов був поданий до суб`єкта оціночної діяльності про визнання звіту про оцінку недійсним аналогічно до визнання договору недійсним, а висновки викладені у постанові стосуються правомірності припинення судом провадження у справі на підставі ст. 80 ГПК України.

Колегія суддів вирішуючи вимогу про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна враховує висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) та постанові Верховного Суду від 16 грудня 2019 року у справі №211/2171/15-ц та вважає за доцільне визнати неправомірними дії державного виконавця щодо проведення оцінки нежитлового приміщення та визнати такою, що не підлягає застосуванню, оцінку в формі письмового звіту про оцінку майна боржника та висновок про ринкову вартість майна, що є тотожним із заявленими скаржником вимогами, але більш коректним.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, не в повному обсязі з`ясував обставини справи, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корната Руслана Олександровича - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного старшого виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корната Руслана Олександровича щодо проведення оцінки нежитлового приміщення загальною площею 260,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати такою, що не підлягає застосуванню, оцінку в формі письмового звіту про оцінку майна боржника та висновок про ринкову вартість майна (нежитлового приміщення загальною площею 260,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) від 02 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Н.В. Поліщук

А.М. Андрієнко

Повний текст постанови складений 16 січня 2020 року.