Справа № 175/613/20
Провадження № 2/175/187/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Кучеренко О.Ю.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивая ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 жовтня 2019 року відносно нього, за заявою ОСОБА_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. У подальшому, справу про адміністративне правопорушення за даним фактом, постановою суду було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На думку позивача, враховуючи постанову суду про закриття справи про адміністративне правопорушення, відповідачами було розповсюджено відносно нього недостовірну інформацію, що спричинило йому моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зауважив, що саме ОСОБА_3 спровокувала конфліктну ситуацію та розповсюдила неправдиву інформацію відносно нього, а ОСОБА_2 підтримав свою дружину та безпідставно, на його думку, викликав поліцію, що мало наслідок судову тяганину три місяці. Просив задовольнити уточнені позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити. Зауважили, що право звернення до правоохоронних органів гарантовано діючим законодавством, та таке право не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає позовні вимоги необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, ЦПК України.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду ( ст. 82 ЦПК України).

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

21 жовтня 2019 року на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 456781 з приводу того, що 21 жовтня 2019 року о 13:00 год. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вилив людські відходи сусідам і висловлювався нецензурною лайкою, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

13 січня 2020 року Постановою суду провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова суду набрала законної сили - 24 січня 2020 року.

На думку позивача, відповідачами було розповсюджено відносно нього недостовірну інформацію, безпідставно викликано поліцію та наслідок - судова тяганина.

Так, згідно ч.1 ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст. 23 Цивільного Кодексу України може проявлятися у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Фізична особа, діями якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення (ч.1 ст.276 Цивільного Кодексу України).

Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч.2 ст. 276 Цивільного Кодексу України). Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню (ст. 280 Цивільного Кодексу України).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ст. 277 ЦК України).

Фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності (ст. 302 ЦК України).

На думку суду, при розгляді відповідного питання (недостовірності інформації) окремо потрібно звернути увагу на поняття оціночних суджень. Оціночні судження можуть бути як позитивними, так і негативними по своїй природі, але за їх висловлювання не можна притягнути до юридичної відповідальності, питання про достовірність/недостовірність оціночних суджень ставитися не може.

Навіть у тому разі, коли поширювач негативної інформації не зміг довести її достовірності, до нього не може автоматично застосовуватися судом якась санкція, наприклад покладення обов`язку відшкодування моральної шкоди. Як випливає з Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод та практики її застосування Європейським судом, застосування санкції в таких випадках має бути необхідним в демократичному суспільстві, зокрема інтерес позивача спростувати інформацію має переважати інтерес відповідача її поширити та інтерес суспільства отримати цю інформацію; має існувати нагальна суспільна потреба застосувати санкцію до поширювача інформації.

Однак, той факт, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не є підставою для визнання інформації недостовірною.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено сам факт поширення саме недостовірної інформації стосовно нього.

Враховуючи висновок суду про залишення без задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 277, 302 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 128, 129, 130, 131, 133, 137, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко