судді Великої Палати Верховного Суду
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року, провадження у справі закрито, оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
У листопаді 2019 року до Великої Палати Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору.
Ухвалу мотивовано тим, що оскільки Велика Палата Верховного Суду закрила провадження у справі за позовом Хмельницької міської ради через те, що справу не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, то сплачену ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги суму судового збору у розмірі 10 848,83 грн і за подання касаційної скарги у розмірі 14 465,11 грн слід повернути з Державного бюджету України.
З мотивувальною та резолютивною частинами ухвали погоджуюся.
Не погоджуюся з назвою процесуального документа Великої Палати Верховного Суду та відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) висловлюю окрему думку.
Відповідно до вимог статті 1 ЦПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (частини друга, третя статті 255 ЦПК України).
Статтею 258 ЦПК України передбачено, що судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази (частина перша).
Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина друга).
Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (частина третя).
Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови (частина четверта).
У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу (частина п`ята).
За правилами пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до вимог частин другої - п`ятої цієї статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Отже, ЦПК України чітко врегульовано питання повернення судового збору у разі закриття провадження у справі, у тому числі у суді касаційної інстанції, який ухвалює постанови, та передбачено порядок вирішення цього питання, а саме шляхом ухвалення додаткового судового рішення, яке ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Таким судовим рішенням у нашому випадку є додаткова постанова з огляду на приписи частини четвертої статті 258 ЦПК України.
З огляду на вказане, на мою думку, 15 січня 2020 року Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору помилково назвала судове рішення як ухвала.
Суддя О. М. Ситнік