Справа № 346/2592/18
Провадження № 4-с/346/10/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Веселова В.М.

за участі секретаря Максим`юк М.А.

представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за скаргою АТ «Мегабанк», зацікавлені особи: заступник начальника відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Федьків Василь Богданович, ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просив скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.10.2019р., винесену заступником відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Федьків В. Б. ВП №58936760 та визнати незаконною бездіяльність заступника начальника відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Федьків В. Б. під час здійснення виконавчого провадження ВП №58936760.

Скаргу мотивує тим, що 31 жовтня 2019 року заступником начальника відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Федьків В.Б. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві АТ «Мегабанк» у виконавчому провадженні ВП № 58936760 на підставі п.5 ч.І ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Мегабанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 35206,71 грн., та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Вважає, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови є незаконними, вчинені без дослідження чинного законодавства та всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», виходячи з наступного.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України та використовувати надані йому права у точній відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в мотивувальній частині своєї постанови повинен належним чином обгрунтувати наявність законодавчо встановлених обставин для повернення виконавчого документа.

Таких обставин у винесеній постанові не наведено, а посилання на п.5 ст. 37 Закону, як на причину для повернення виконавчого документа стягувачу не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами.

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 28 передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі, або іншими адресами, про які стало відомо державному виконавцю, або зазначеними у письмовій заяві сторони виконавчого провадження, у тому числі шляхом факсимільного зв`язку або електронною поштою.

Жодних документів виконавчого провадження, окрім постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2017 року (отримана 02.08.2017), як це передбачено ст.28 Закону та Інструкцією з організації примусового виконання рішень на адресу стягувача державним виконавцем надіслано не було.

Статтею 37 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до пункту 5 ст. 37 цього Закону, на який в оскаржуваній постанові посилається державний виконавець, підставою для повернення виконавчого документу є те, що у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Однак даного обов`язку державним виконавцем дотримано не було.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Державним виконавцем порушені вимоги ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків та періодичності перевірки майнового стану боржника.

Державним виконавцем не надано жодних доказів відсутності у боржника коштів та інших цінностей, не проведено перевірку майнового стану боржника, не надано доказів отримання від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, не отримано від боржника декларацію про доходи та майно боржника, не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України та з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Тобто, державним виконавцем не проведено належним чином виконавчі дії, як це передбачено ст.28, ст.36-37, ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», в результаті чого порушено права АТ «МЕГАБАНК», як стягувача, який є правонаступником ПАТ «Мегабанк».

Враховуючи вищевикладені обставини, той факт, що рішення суду на даний час не виконано, представник заявника вважає дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови незаконними, такими, що порушують права стягувача та завдають йому значних збитків, не відповідають чинному законодавству, унеможливлюють виконання рішення суду, а відтак і реалізацію стягувачем свого гарантованого Державою права, вчинені всупереч ЗУ «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем не було надіслано стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження та порушені строки направлення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу АТ «Мегабанк» № 58936760 від 31.10.2018 р. (постанова винесена 31.10.2019р., направлена стягувачеві 27.11.2019р., надійшла до банку 03.12.2019 р.)

За час перебування виконавчого документу в ДВС жодна інформація чи документ на адресу стягувача не надходили, крім постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (при цьому в заяві за вих. № 80-01-557 від 10.04.2019р. стягувач вказував, як юридичну, так поштову адреси.

На даний час, також не повернутий авансовий внесок, не наданий письмовий Звіт щодо використання авансового внеску, не дивлячись на те, що в заяві стягувач за вих. № 80-01-557 від 10.04.2019р. вказував про необхідність повернення авансового внеску виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувачу не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про те, що боржник та стягувач повідомлялися про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника для опису майна. До суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника виконавець не звертався. Також державний виконавець не відреагував на заяву заявника про встановлення обмежень відносно боржника щодо виїзду останнього за межі України до виконання рішення суду

З тексту оскаржуваної постанови взагалі не вбачається, що державним виконавцем вживались заходи щодо пошуку майна та коштів, на які може бути звернено стягнення.

За таких підстав виконавчий документ у ВП № 58936760 взагалі не підлягав поверненню на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Заявник зазначає, що вимоги вказаної норми закону не дають підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві АТ «МЕГАБАНК» у ВП № 58936760, однак державний виконавець або не розуміє змісту даної норми закону або свідомо ухиляється від виконання рішення суду.

31.10.2018 на підставі рішення позачергових Загальних зборів акціонерів було замінено тип акціонерного товариства з Публічного на Приватне, змінено повне та скорочене найменування (назви) Банку з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (скорочена назва - ПАТ «МЕГАБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МЕГАБАНК» (скорочена назва - AT «МЕГАБАНК»), що підтверджується Витягом із Статуту AT «МЕГАБАНК» , затвердженого Протоколом Позачергових Загальних зборів акціонерів № 73 від 25.09.2018р.

Представник заявника в судове засідання не з`явився,просив розгляд справи провести без участі представника.

Представник Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився,про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмове клопотання заявника, суд вважає, що подану скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2019 року заступником начальника відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Федьків В.Б. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві АТ «Мегабанк» у виконавчому провадженні ВП № 58936760 на підставі п.5 ч.І ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Мегабанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 35206,71 грн., та судовий збір у розмірі 1762,00 грн., у зв`язку з тим, що вжитими заходами встановити місце проживання та перебування боржника неможливо.

Однак, боржником самостійно в наданий термін рішення суду не виконано, а тому державний виконавець почав виконувати його в примусовому порядку.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 18 цього ж Закону визначено ряд прав, які надані державному виконавцю для реалізації згаданих заходів примусового виконання, а саме: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні (у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу); отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч.1 ст.28 цього Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Однак даного обов`язку державним виконавцем не було дотримано.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачеві у разі, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів, спрямованих на виконання рішення суду, оскільки державним виконавцем не надано жодних доказів відсутності у боржника коштів та інших цінностей, не проведено перевірку майнового стану боржника, не надано доказів отримання від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, не отримано від боржника декларацію про доходи та майно боржника, не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України та з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Як роз`яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», а також у пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 383 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки оскаржувана постанова винесена 31.10.2019 року та надійшла на поштову адресу представника заявника тільки 03.12.2019 року.

За таких обставин, суд вважає, що заступником начальника відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Федьків Василя Богдановича не повністю вжиті заходи, направлені на виконання судового рішення, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.10.2019 року винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню, та слід визнати незаконною бездіяльність заступника начальника відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби під час здійснення виконавчого провадження ВП №58936760.

А тому скарга знайшла своє підтвердження в судовому засідання та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 31.10.2019р., винесену заступником відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано- Франківській області Федьків В. Б. у ВП №58936760.

Визнати незаконною бездіяльність заступника начальника відділу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Федьків В. Б. під час здійснення виконавчого провадження ВП №58936760.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом 15 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Веселов В. М.