Справа № 202/5668/19
Провадження № 2/202/425/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

при секретарі - Кишковар Н.А.

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у серпні 2019 року звернувся з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 травня 2005 року між ним та ОСОБА_1 Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 120, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1. Від цього шлюбу сторони мають спільних дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, можливості зберегти сім`ю не має, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим просив розірвати шлюб.

Ухвалою судді від 16 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду представником позивача подано заяву, відповідно до якої остання просить суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що сторони продовжують спілкуватися, мають двох малолітніх дітей, а подання ОСОБА_2 даного позову до суду є для неї несподіванкою, оскільки жодних розмов з цього питання між ними не було. Крім того, на глибоке переконання відповідачки, зберегти сім`ю можливо, а розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам дітей.

Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14 травня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 120, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

В шлюбі у сторін народилися спільні діти - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , а також донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Відповідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

З ст.109 СК України вбачається, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно до ст.ст.110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

В судовому засіданні відповідачка категорично заперечувала проти заявлених позовних вимог, наполягала на збереженні шлюбу, оскільки його розірвання буде суперечити інтересам сторін та дітей.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачка бажає зберегти сім`ю, розірвання шлюбу буде суперечити дійсній волі дружини, та інтересам дітей, які є малолітніми, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись: ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 200, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 січня 2020 року.

Суддя Г.О. Кухтін