Справа №345/4053/20
Провадження № 2/345/1320/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

03.12.2020 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що він проживає у багатоквартирному будинку та між ним і КП «Водотеплосервіс» укладено індивідуальний типовий договір №18994 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Однак, КП «Водотеплосервіс порушує свої зобов`язання за цим договором, а саме: протягом двох місяців з 30.10.2019 до 11.11.2019 теплоносій в систему централізованого опалення квартир НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 , не подавався; 13, 14, 18, 20 листопада 2019 року теплоносій не подавався ДП «Калуська ТЕЦ-Нова» на всі будинки м. Калуш. За вказаний період відповідач виставив позивачу до оплати рахунки за цю послугу як таку, що надавалася з початку опалювального періоду 2019/2020рр.

Тому 21.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до КП «Водотеплосервіс» про перерахунок оплати за послугу з централізованого опалення з 30.10.2019 до 11.11.2019. У відповідь на вказану заяву КП «Водотеплосервіс» повідомило, що при нарахуванні ОСОБА_1 оплати за послугу з централізованого опалення за адресою його проживання використовувалися показання тепло лічильника комерційного вузла обліку теплової енергії, встановленого у житловому будинку АДРЕСА_2 пропорційно опалювальній площі квартири споживача згідно п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 27.07.2005 №630. Однак, позивач стверджує, що такий порядок нарахування плати за тепло Правила не передбачають, так як вузол теплової енергії у будинку АДРЕСА_1 не є вузлом комерційного обліку теплової енергії.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить суд: визнати дії КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради щодо нарахування йому оплати за послугу із централізованого опалення в опалювальному періоді з 30.10.2019 по 01.05.2020 за показаннями встановленого у будинку АДРЕСА_1 вузла обліку теплової енергії за місцем встановлення вузла, протиправними; зобов`язати КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради здійснити ОСОБА_1 : перерахунок оплати за послугу із централізованого опалення в опалювальному періоді з 30.10.2019 по 01.05.2020 за нормами споживання; перерахунок грошової суми в сторону її зменшення за послугу із централізованого опалення за період з 30.10.2019 до 11.11.2019, а також за 13, 14, 18, 20 листопада 2019 року, яка на протязі цих діб не надавалася.

Також, позивач вважає, що протиправними діями КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000 грн., та яку просить стягнути із відповідача.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 11.11.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини між сторонами регулюютьсяЗаконом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до статті 13 цього Закону № 1875-IV&nbsp;залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 29 Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Договір на надання послуг з водопостачання, теплопостачання та водовідведення за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи встановлено, що 26.11.2013 року між Комунальним підприємством «Водотеплосервіс» з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони було укладено договір №18994 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с.7). За умовами даного договору виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за адресою АДРЕСА_3 , а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» гарантоване право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

У частині 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З довідки №51 від 28.11.2019, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Теплодім» вбачається, що у квартирі АДРЕСА_4 з 30.10.2019 по 01.05.2020 було відсутнє теплопостачання (а.с.8-9).

Відповідно до підпункту 1 пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання.

Право позивача, як споживача, на зменшення розміру плати за послуги з централізованого опалення у разі їх надання не в повному обсязі, закріплене також у п.16 договору, укладеного між сторонами (а.с.7). Крім того, відповідно до п.21 договору виконавець несе відповідальність у разі зниження кількісних і якісних показників послуг, надання послуг не в повному обсязі - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відновлювальних робіт.

Натомість, в порушення підпункту 1 пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, умов договору, укладеного між сторонами, відповідачем КП «Водотеплосервіс» безпідставно було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку оплати за централізоване опалення з 30.10.2019 по 01.05.2020 (а.с.10, 11).

За таких обставин вимога позивача про визнання дій КП «Водотеплосервіс» щодо відмови в перерахунку суми коштів за послугу з централізованого опалення з з 30.10.2019 по 01.05.2020 протиправними та зобов`язання КП «Водотеплосервіс» здійснити позивачу перерахунок оплати за послугу із централізованого опалення в опалювальному періоді з 30.10.2019 по 01.05.2020 за нормами споживання; перерахунок грошової суми в сторону її зменшення за послугу із централізованого опалення за період з 30.10.2019 до 11.11.2019, а також за 13, 14, 18, 20 листопада 2019 року, яка на протязі цих діб не надавалася, є обґрунтованими та підлягають задоволенно.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. (частина другастатті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування.моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Водночас, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди саме у сумі 5000 грн., понесених моральних страждань.Однак, суд погоджується із твердженнями позивача про те, що в період часу з 30.10.2019 по 01.05.2020 був позбавлений нормальних, звичних побутових умов. Також взято до уваги, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, а стресова ситуація та емоційне перенавантаження негативно могли вплинути на його моральний стан.

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн. моральної шкоди.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.23, 525, 526, 629, 901 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 81, 128, 178, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - задоволити частково.

Визнати дії КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради щодо нарахування ОСОБА_1 оплати за послугу із централізованого опалення в опалювальному періоді з 30.10.2019 до 01.05.2020 за показаннями встановленого у будинку АДРЕСА_2 вузла обліку теплової енергії за місцем встановлення вузла, протиправними.

Зобов`язати КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради здійснити ОСОБА_1 : перерахунок оплати за послугу із централізованого опалення в опалювальному періоді з 30.10.2019 по 01.05.2020 за нормами споживання; перерахунок грошової суми в сторону її зменшення за послугу із централізованого опалення за період з 30.10.2019 до 11.11.2019, а також за 13, 14, 18, 20 листопада 2019 року, яка на протязі цих діб не надавалася.

Стягнути з КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради на користь держави 2 522,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданоюпротягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя