Справа № 142/781/19
Провадження № 22-ц/801/1981/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Щерба Н. Л.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 рокуСправа № 142/781/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення заробітної плати,

за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач працював в управлінні праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області (далі -УПСЗН) з 25 травня 2005 року по 25 березня 2010 року. У січні 2009 року йому була нарахована заробітна плата у розмірі 860.55 гривень (744 грн. - оклад + 55 грн. - ранг. + 61.55 грн. - індексація), що підтверджується копією розшифровки наданої йому бухгалтерією УПСЗН. За січень 2009 року із його заробітної плати було утримано - 316.76 грн. ( 74.97 грн. - податок, збори, профвнески + 241.79 грн. - за відсутність на роботі у грудні 2008 року), що підтверджується копією розшифровки наданої йому бухгалтерією УПСЗН, копією довідки УПСЗН № 384 від 16 квітня 2009 року, копією листа УПСЗН № 335 від 18 травня 2010 року. За січень 2009 року він отримав зарплату у розмірі 543.79 грн. (860.55 грн. - 316.76 грн.), що підтверджується копією довідки УПСЗН № 384 від 16 квітня 2009 року, а повинен був отримати 785.58 грн. (860.55 грн. - 74.97 грн.). Таким чином, позивач зазначає що заборгованість УПСЗН по заробітній платі за січень 2009 року перед ним складає 241,79 грн (785,58 грн - 543,79 грн.). Позивач вказує, що зазначена заборгованість відповідача перед ним утворилася внаслідок незаконного утримання бухгалтерією УПСЗН із його заробітної плати за січень 2009 року 241, 79 грн. за відсутність на роботі з 26-го грудня по 31 грудня 2008 року, що підтверджується листом УПСЗН на його адресу № 335 від 18 травня 2010 року. Зазначене утримання не передбачено трудовим законодавством України. Тим більше, що ніякого наказу по УПСЗН по даному питанню не було видано. 31 травня 2019 року він звернувся до УПСЗН із заявою про виплату незаконно утриманої заробітної плати у розмірі 241,79 гривень, проте листом УПЗСН від 11 червня 2019 року йому було відмовлено.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив стягнути з Управління соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації заборговану заробітну плату за січень 2009 року у розмірі 241,79 грн.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_1 заборговану йому заробітну плату за січень 2009 року у розмірі 241 (двісті сорок однієї) гривні 79 копійок.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області на користь держави судовий збір в розмірі 2102 гривні.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відрахування із заробітної плати позивача в січні 2009 року були проведенні без отримання згоди останнього на таке відрахування та без видачі відповідачем відповідного наказу, при звільненні позивача під час остаточного розрахунку вказане відрахування за наказом (розпорядженням) установи позивачу виплачено не було, що вбачається зі змісту листів відповідача, наданих у відповідь на звернення позивача під час його роботи в УПСЗН, то у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо повернення коштів, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати за січень 2009 року у розмірі 241 гривня 79 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Управлінням соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що враховуючи завершення бюджетного 2008 року, заробітна плата за грудень 2008 року була виплачена 26.12.2008 року, але оскільки позивачем було допущено прогули з 26 по 31грудня 2008 року згідно з табелем обліку використання робочого часу за грудень 2008 року, в січні 2009 року позивачу зроблено перерахунок заробітної плати і утримано 241,79 грн за відсутності на роботі у вказані дні.

Стверджується, що факт прогулу, допущеного позивачем у грудні 2008 року був належним чином задокументований, складено відповідний акт, однак, всі первинні документи за період з 2002 року по 2011 рік були знищені внаслідок пожежі 24 листопада 2012 року, що підтверджується актом на списання архівних документів та майна діяльності управління за період з 2002 року по 2011 рік.

Перерахунок заробітної плати позивача у січні 2009 року не є відрахуванням із заробітної плати в розумінні стате1 127, 233 КЗпП, статті 26 Закону України «Про оплату праці». Здійснення такого перерахунку не передбачає згоди працівника (позивача) та видачі відповідного наказу чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу.

25 листопада 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли пояснення ОСОБА_1 ..

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 працював в управлінні праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області (далі -УПСЗН) з 25 травня 2005 року по 25 березня 2010 року.

З листа УПСЗН Піщанської РДА від 18 травня 2010 року № 335, наданого у відповідь на звернення ОСОБА_1 слідує, що у зв`язку із завершенням бюджетного 2008 року і Порядком закриття рахунків, відкритих в держказначействі, заробітна плата за грудень 2008 року по управлінню була виплачена 26 грудня 2008 року. Але враховуючи те, що ОСОБА_1 було допущено прогули з 26 по 31 грудня 2008 року, що підтверджується табелем обліку використання робочого часу за грудень 2008 року в січні 2009 року ОСОБА_2 зроблено перерахунок і утримано із зарплати 241 гривню 79 копійок за відсутність на роботі у вищезазначені дні.

Відповідно до довідки УПСЗН Піщанської РДА від 16 квітня 2009 року, виданої ОСОБА_2 , в січні 2009 року йому було нараховано заробітну плату в розмірі 618 гривень 76 копійок, з якої утримано 74 гривні 97 копійок, та сума до видачі становила 543 гривні 79 копійок.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відрахування із заробітної плати позивача в січні 2009 року були проведенні без отримання згоди останнього на таке відрахування та без видачі відповідачем відповідного наказу, при звільненні позивача під час остаточного розрахунку вказане відрахування за наказом (розпорядженням) установи позивачу виплачено не було, що вбачається зі змісту листів відповідача, наданих у відповідь на звернення позивача під час його роботи в УПСЗН, то у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо повернення коштів, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати за січень 2009 року у розмірі 241 гривня 79 копійок.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог зроблено за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що копія розшифровки нарахування зарплати ОСОБА_2 за січень, березень та лютий 2009 року згідно довідки УПСЗН від 6 квітня 2009 року № 384 не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження позовних вимог, оскільки її походження суду невідомо, так як орган чи особа, яка її виконала на ній не зазначена.

Таким чином, єдиним доказом на підставі якого встановлюються факти у справі є лист Управляння праці та соціального захисту населення від 18.05.2010 року вих. № 335, зі змісту якого встановлено наступне:

У зв`язку із завершенням бюджетного 2008 року і Порядком закриття рахунків, відкритих в держказначействі, заробітна плата за грудень 2008 року по управлінню була виплачена 26.12.2008 року.

З 26 по 31 грудня 2008 року ОСОБА_3 було допущено прогул.

У січні 2009 року ОСОБА_2 зроблено перерахунок і утримано із зарплати 241, 79 грн за відсутність на роботі у вищезазначені дні. / а.с.4/

На підставі листа Управління праці та соціального захисту населення від 11.06.2009 року та Акту списання архівних документів за період 2002-2011 роки встановлено, що факт прогулу, допущеного позивачем у грудні 2008 року був належним чином задокументований, складено відповідний акт, однак всі первинні документи за період з 2002 року по 2011 рік були знищені внаслідок пожежі 24 листопада 2012 року, що підтверджується актом на списання архівних документів та майна діяльності управління за період з 2002 2011 років./ а.с.3, 21/

Відповідно до Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації, що діяло в 2008-2009 роках, порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової та бюджетної звітності здійснюється відповідно до вимог, встановлених Міністерством фінансів України та Державною казначейською службою України.

Підставою для нарахування заробітної плати є такі первинні документи : табелі обліку робочого часу, уточнені табелі робочого часу, накази про призначення та звільнення працівників, накази про відпустку, лікарняні листи тощо.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі та організації, де вони працюють, можуть проводитися за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 р. № 13 до лічильних помилок відносить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, помилково/зайво нарахованих та виплачених сум.

Постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначає порядок корегування даних виплат.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23.10.2009 року № 248/06/186-09 за наявності у власника права здійснювати відрахування із заробітної плати працівника з метою повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, він може видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку з дня виплати неправильно обчисленої суми. Для відрахування таких сум згода працівника не потрібна. Його заперечення також не можуть перешкоджати відрахуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що для проведення корегування даних виплат була необхідна згода позивача. Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що норми ст. 127 КЗпП України визначають право, а не обов`язок власника або уповноваженого ним органу видавати наказ(розпорядження) про проведення відповідних відрахувань.

Суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу, а позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Висновки щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, враховуючи те, що позивач при поданні позовної заяви звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд апеляційної інстанції вважає, що Управлінню соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації слід компенсувати за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 гривень.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року у даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення заробітної плати відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Управлінню соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський