Справа № 646/8063/19
№ провадження 2/646/904/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.20 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участю секретаря Правдюк М.О.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати в сумі 4427,80 грн., понесені на лікування як інваліда 2 групи, за період з 03.09.2019 року по 16.09.2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є інвалідом 2-ї групи та останнім часом стан здоров`я позивача погіршився. У позовні заяві позивач посилається на, що він є непрацездатним та його дохід складає 1564 грн., рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10 липня 2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 500 грн щомісячно. Позивач страждає на ряд захворювань, в тому числі цукровий діабет 2 ступеню, серцеву недостатність, діабетичну репопатія обох очей та ще низку хвороб, є інсулінозалежним, для лікування яких йому необхідні ліки. Враховуючи витрати на лікування інших хвороб позивач не має можливості забезпечити себе необхідними ліками, а тому в порядку ст.203 СК України просить стягнути витрати на лікування в сумі 4427,80 грн., придбаних у період з 03.09.2019 року по 16.09.2019 року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з посиланням на те, що твердження позивача, які стосуються обов`язкових витрат на ліки, їх дози та тривалість прийому не знаходять підтвердження у наданих позивачем доказах. Відповідач також зазначив, що на його утриманні знаходиться малолітня донька та дружина, тому він не має змоги надавати допомогу.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, норми сімейного законодавства України, які визначають обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Разом з тим, ч. 1 ст. 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Отже, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Згідно матеріалів справи, позивач є батьком відповідача, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 08.12.2017 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково за загальним захворюванням.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Тобто позивач є непрацездатною особою.

Згідно довідки про доходи № 71195 від 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 1564 грн. щомісячно.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 10 липня 2019 р.

З 03.09.2019 року по 16.09.2019 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві "МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 2 ІМЕНІ ПРОФ. О.О. ШАЛІМОВА».

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарно) хворого № 6852 вбачається, що ОСОБА_1 було проведено лікування наступними медичними препаратами: інсулін, корвітін, тіогамма, іпігрикс.

У вищезазначеній виписці дозування, склад та форми вказаних медичних препаратів не зазначено.

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення витрачених грошових коштів у сумі 4427, 80 грн. ОСОБА_1 посилається на фіскальні чеки, які надані до позовної заяви та на ст. 203 СК України.

При дослідженні фіскальних чеків встановлено, що лише частина з них містить назви препараті, які зазначені у виписці, а саме чек № 68281 : Тиогамма турбо р-р д /инф. 1.2%; Корвитин лиофил. д/р-ра д/ин. та чек №19944 - Ипигрикс р-р д/ин. 15 мг/ мл 1мл.

В той же час, позивачем не доведено, те що йому дійсно було призначено Тиогамма турбо р-р д /инф. 1.2%; Корвитин лиофил. д/р-ра д/ин. та Ипигрикс р-р д/ин. 15 мг/ мл 1мл , а саме те, що вказані препарати були призначені йому у такому дозуванні, складі та формі випуску. Більше того, суду не надано доказів, що зазначене у виписці лікування, яке було проведене позивачу, було придбане за особисті кошти, а не, наприклад, видано ОСОБА_1 самим медичним закладом в період його стаціонарного лікування.

Що стосується інших фіскальних чеків, то в них містяться відомості про медичні препарати, інструменти та прилади, про які взагалі не зазначено у виписці з медичної карти.

Крім того, будь-яких направлень чи рецептів лікаря із зазначенням у них вищевказаних медичних препаратів, інструментів та приладів позивачем надано не було.

Також слід зазначити, що у вищезазначеній виписці містяться рекомендації ОСОБА_1 , які слід дотримуватись після закінчення стаціонарного лікування. Однак, препарати, які зазначені у вказаній графі виписки також відсутні у наданих суду фіскальних чеках.

Відсутність вказаних доказів унеможливлює суд встановити факт придбання вказаних лікарських препаратів, які містяться у чеках позивачем з метою особистого лікування, а не, наприклад, їх придбання сторонніми особами.

Слід звернути увагу на те, що до суми, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача, згідно наданих фіскальних чеків, крім іншого, увійшла вартість приладу вимірювач (тонометр) АД GAMMA, який не є лікарським препаратом та не призначений для безпосереднього лікування осіб. Направлення на його придбання суду також надано не було.

Більше того, у позовні заяві позивач просить стягнути з відповідача вартість крему Корега, який не зазначений у виписці лікаря та придбаний не в період лікування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається зі ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Таким чином, позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, а саме здійснення оплати лікування, призначеного відповідно до рецептів лікаря, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі за його недоведеності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову поданого особою звільненою від сплати судового збору, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13, 77-81, 83, 89, 106, 110, 159, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 16.01.2020 року.

Суддя Теслікова І.І.