КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/2048/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів: Гуля В.В.,

Суханової Є.М., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

15 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на відшкодування майнової шкоди в розмірі

19 818 грн, витрати на правничу допомогу - 4 000 грн, витрати на проведення оцінки - 700 грн,

стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 8 555,88 грн,

стягнути з ОСОБА_3 на свою користь франшизу в розмірі 1 000 грн, майнову шкоду - 3 694,15 грн, витрати на правничу допомогу - 4 000 грн, витрати на проведення оцінки - 700 грн,

стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 16 123,85 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 липня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле», держномер

НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , автомобіля «Шкода», держномер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Шевроле», держномер НОМЕР_3 , що належить на праві власності позивачу.

Внаслідок пригоди всі автомобілі отримали механічні ушкодження.

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та пошкодженні автомобіля «Шевроле», держномер НОМЕР_1 , а відповідача ОСОБА_3 - у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та пошкодженні автомобілів «Шкода», держномер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Шевроле», держномер НОМЕР_3 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТзДВ «СТ «Домінанта» згідно з полісом №АМ/7554594, а ОСОБА_3 - у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом №АМ/7554594.

24 липня 2018 року позивач повідомив страхову компанію у якій була застрахована його цивільно-права відповідальність - ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про страховий випадок, а до ПАТ «НАСК «Оранта» подав повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи.

За адресою знаходження ТзДВ «Домінанта» було виявлено відсутність працівників страхової компанії та зачинені двері, що унеможливило подати документи про страховий випадок.

07 червня 2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг винесла розпорядження у якому постановила анулювати ліцензію ТзДВ СТ «Домінанта» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг та 03 липня 2018 року ТзДВ СТ «Домінанта» втратило членство в МТСБУ.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна позивачу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, 25 липня 2018 року позивач замовив проведення оцінки та згідно із звітом вартість заподіяного йому матеріального збитку становить 32 247,69 грн, а за послуги проведення оцінки позивач сплатив 1 400 грн.

На підставі положень п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір матеріального збитку в сумі 32 247,69 грн має бути виплачений порівну між двома страховиками - ПАТ «НАСК «Оранта» та ТзДВ СТ «Домінанта» за виключенням розміру франшизи, яка передбачена у полісі ПАТ «НАСК «Оранта» в сумі 1 000 грн.

Тобто з ТзДВ СТ «Домінанта» підлягає стягненню 16 123,85 грн, а з ПАТ «НАСК «Оранта» 15 123,85 грн.

На момент звернення до суду з позовом ТзДВ СТ «Домінанта» не виплатила страхове відшкодування.

В той же час ПАТ «НАСК «Оранта», без узгодження із позивачем суми страхового відшкодування перерахувала страхове відшкодування в сумі 6 567,97 грн, а тому оскільки позивач не погоджується із виплаченою сумою, так як страхова компанія не обґрунтувала розмір страхової виплати, позивач вважає, що з ПАТ «НАСК «Оранта» має бути стягнуто страхове відшкодування в розмірі 8 555,88 ( 16 123,85 - 1 000 - 6 567,97 ) грн.

На підставі положень статті 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України, оскільки за проведені роботи та запасні частини позивач здійснив відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля та сплатив 39 636 грн, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню по 3 694,15 грн. з кожного ( 39 636,00 грн - 32 247,69 грн - 7 388,31 грн ).

Крім того, з відповідача ОСОБА_3 має бути стягнуто 1 000,00 грн. франшизи, а всього 4 694,15 грн ( 3 694,15 грн + 1 000,00 грн ).

З відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правову допомогу в сумі 8 000 грн та витрати на замовлення оцінки в сумі 1 400 грн, тобто по 4 000 грн та 700 грн, з кожного.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 1 000 грн та судовий збір в сумі

20,44 грн.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено в повному обсязі.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що позивачем не обґрунтовано в позові свою незгоду із розміром шкоди, яка визначена страховою компанією.

Беручи до уваги те, що у матеріалах справи містяться два висновки визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, які мають однакову формулу розрахунку, проте суттєво відрізняються між собою, оскільки містять різні вартісні показники ринкової вартості автомобіля та відповідно в зв`язку з цим змінюються інші показники, проте оскільки суд не має спеціальних знань, тому позбавлений можливості оцінити обидва висновки.

Позивач не порушував клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення вартості завданого матеріального збитку у зв`язку із ДТП та не довів, що розмір страхового відшкодування страховою компанією виплачений неправильно.

Отже, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило нарахування та виплату страхового відшкодування, тому суд не вбачає підстав для стягнення суми страхового відшкодування.

В той же час, оскільки згідно з положеннями ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, тому суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 1 000 грн франшизи, так як відповідач не надав суду доказів її сплати на користь позивача.

На підтвердження проведення ремонтних робіт автомобіля позивач надав копію акту здачі-прийняття робіт від 10 серпня 2018 року на загальну суму 24 936,00 грн.

Крім того, 02 серпня 2018 року ТОВ «Гермес-Авто Плюс» надало позивачу рахунок-фактуру на виконані роботи на суму 24 936,00 грн.

В рахунку зазначено, що він дійсний до сплати до 02 серпня 2018 року.

Суду не надано доказів сплати коштів за вказаним рахунком-фактурою.

Також позивач, як він зазначає, 30 липня 2018 року придбавав запасні частини для відновлення автомобіля на загальну суму 14 700 грн, проте оскільки суду не надано доказів того, що придбані запасні частини були використані для відновлення пошкодженого автомобіля позивача та не надано доказів сплати за проведені ремонтні роботи, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат за проведений ремонт автомобіля.

В той же час, позивач не скористався своїм правом та не звернувся до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про виплату ПДВ у зв`язку з відновленням автомобіля.

Крім того, суд не вбачає законом передбачених підстав для стягнення із зазначених відповідачів витрат позивача за проведення оцінки, оскільки як зазначив позивач він відремонтував автомобіль та відсутні підстави для проведення оцінки на замовлення позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення страхового відшкодування з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду доказів, що він на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомляв страхову компанію про настання страхового випадку, оскільки позбавлення страховика ліцензії не звільняє позивача від його обов`язку звернутись із повідомленням про настання страхової події та заявою про виплату страхового відшкодування.

Позивач зазначав, що офіс компанії не працював, працівники були відсутні, а тому не подав повідомлення про настання події внаслідок якої пошкоджено його автомобіль та заяву про виплату страхового відшкодування, проте суд не може взяти до уваги зазначене, оскільки позивач не був позбавлений можливості направити повідомлення та заяву про виплату страхового відшкодування засобами поштового зв`язку.

Отже, так як позивач не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування, йому не було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку, що позивач не довів порушення своїх прав, а тому не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Оскільки діючим законодавством передбачено віднесення до судових витрат витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, а суду не надано доказів, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є адвокатами, то суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи,

автомобіль Chevrolet Lacetti, держномер НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с. 7 т. 1 ).

23 липня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Шкода», держномер НОМЕР_2, під керуванням

ОСОБА_2 , «Шевроле», держномер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Шевроле», держномер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року ( справа №761/29599/18 ) визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу ( а.с. 10 т. 1 ).

Як зазначено в постанові, 23 липня 2018 року в м. Києві по просп. Перемоги, 84, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шкода», держномер НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Шевроле», держномер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками ( там же ).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року ( справа №761/29598/18 ) визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу ( а.с. 11 т. 1 ).

Як зазначено в постанові, 23 липня 2018 року в м. Києві на просп. Перемоги, 84, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet» держномер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Skoda» держномер НОМЕР_2 , після чого останній здійснив самовільний рух та зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet» держномер НОМЕР_3 , внаслідок чого всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Також із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_3 визнав свою вину в порушенні ПДР України ( там же ).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля «Шкода», держномер НОМЕР_2 - ОСОБА_6 була застрахована ТзДВ «СТ «Домінанта» згідно з полісом №АМ/3198472, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн, франшиза полісом не встановлена ( а.с. 12 т. 1 ).

В той же час цивільна відповідальність власника автомобіля «Шевроле», держномер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом №АМ/7554594, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн, франшиза полісом встановлена в розмірі 1 000 грн ( а.с. 80 т. 1 ).

24 липня 2018 року позивач повідомив ПАТ «НАСК «Оранта» про настання страхового випадку та надав необхідні документи ( а.с. 101-102 т. 1 ).

24 липня 2018 року представником ПАТ «НАСК «Оранта» було оглянуто автомобіль CHEVROLET LACETTI, держномер НОМЕР_3 за участі

ОСОБА_1 , в якому зазначено перелік пошкоджень з якими погодився позивач, підписавши його ( а.с. 99-100 т. 1 ).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №400/07-18 від 25 липня 2018 року, складеного ТОВ «Клевер Експерт» на замовлення позивача, матеріальний збиток, завданого власнику автомобіля Chevrolet Lacetti, держномер

НОМЕР_3 , становить 32 247,69 грн ( а.с. 23-27 т. 1 ).

Відповідно до дослідження №АІ9635НК-1 від 25 липня 2018 року, складеного ТОВ «Гарант-Асістанс» на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта», матеріальний збиток визначений на підставі протоколу огляду автомобіля, завданий власнику автомобіля Chevrolet Lacetti, держномер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 15 135,94 грн ( а.с. 84-89 т. 1 ).

Зазначене останнім дослідження, з точки зору суду другої інстанції, є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, відповідно до положень ст.ст. 77-81 ЦПК України, щодо визначення вартості заподіяної шкоди, оскільки підтверджується сукупністю інших доказів по справі.

Відтак, ними спростовується звіт від тієї ж дати про розмір заподіяної шкоди в 32 247,69 грн.

На підставі страхового акту №ОЦВ-18-32-9311/1 від 31 жовтня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 6 567,97 грн ( а.с. 81 т. 1 ).

При цьому, згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми ( страхового відшкодування ) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона ( страховик ) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку ) виплатити другій стороні ( страхувальникові ) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату ), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Стаття 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати ) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування ( регламентної виплати ). Рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати ) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати ) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати ( регламентної виплати ) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Стаття 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати ) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Суд апеляційної інстанції оцінюючи вищезазначені докази, дійшов висновку про те, що надане ПАТ «НАСК «Оранта» дослідження №АІ9635НК-1 від 25 липня 2018 року, складене ТОВ «Гарант-Асістанс», є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, щодо розміру матеріального збитку, завданого власникові КТЗ CHEVROLET LACETTI, держномер НОМЕР_3 , зокрема, в сумі 15 135,94 грн.

При цьому, достовірність його висновків позивачем не спростовано.

Таким чином, враховуючи положення ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вищевказане дослідження №АІ9635НК-1 від 25 липня 2018 року і той факт, що ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 6 567,97 грн ( а.с. 37 т. 1 ), позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» у розмірі 8 555,88 грн, з точки зору суду другої інстанції, задоволенню не підлягають.

На підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №866 від 07 червня 2018 року анульовано ліцензію ТзДВ СТ «Домінанта» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг ( а.с. 21-22 т. 1 ).

03 липня 2018 року ТзДВ «СТ «Домінанта» втратило членство в МТСБУ.

Однак, згідно із ст. 37.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», незадовільне фінансове становище страховика ( МТСБУ ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування ( регламентної виплати ).

Таким чином, ТзДВ СТ «Домінанта» несе відповідальність за укладеним з ОСОБА_6 полісом №АМ/3198472 у межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн.

Враховуючи положення вищезазначених статей, укладений між ОСОБА_6 та ТзДВ «СТ «Домінанта» поліс №АМ/3198472, атакож визначений розмір страхового відшкодування, суд другої інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТзДВ «СТ «Домінанта» у розмірі 7 567,97 ( 15 135,94 : 2 ) грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзДВ «СТ «Домінанта» з ухваленням нового судового рішення в цій частині про часткове задоволення позову.

Згідно із положеннями ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вже було зазначено вище, полісом №АМ/7554594, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «НАСК «Оранта», встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн, а франшиза складає 1 000 грн.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не надав суду доказів сплати різниці між страховим відшкодуванням, що підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ «НАСК «Оранта», та франшизою, то позовні вимоги щодо стягнення з нього завданого збитку у розмірі 1 000 грн підлягають задоволенню.

На підтвердження проведення ремонтних робіт автомобіля позивач надав копію акту здачі-прийняття робіт від 10 серпня 2018 року, в якому зазначено перелік робіт, які були проведені для відновлення автомобіля на загальну суму 24 936 грн ( а.с. 38 т. 1 ).

Крім того, 02 серпня 2018 року ТОВ «Гермес-Авто Плюс» надало позивачу рахунок-фактуру на виконані роботи на суму 24 936 грн.

З даного рахунку вбачається, що він дійсний до сплати до 02 серпня 2018 року ( там же ).

При цьому, суду не надано доказів сплати коштів за вказаним рахунком-фактурою.

Також позивач зазначив, що 30 липня 2018 року придбав запасні частини для відновлення автомобіля на загальну суму 14 700 грн, проте оскільки суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, що придбані запасні частини були використані для відновлення пошкодженого автомобіля позивача та не надано доказів сплати за проведення ремонтних робіт, підстав для стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат за проведений ремонт автомобіля відсутні.

Враховуючи вищезазначене та дослідженні судом обставини справи при апеляційному розгляді, суд другої інстанції дійшов висновку про те, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 та часткового задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 , зокрема, стягнення з

ОСОБА_3 на користь позивача завданого збитку у розмірі 1 000 грн.

При цьому, суд апеляційної вважає за доцільне зазначити, що завданий збиток, помилково названий судом першої інстанції франшизою, не є підставою для зміни чи скасування судового рішення в цій частині.

Зазначене може бути усунено шляхом виправлення описки відповідно до положень ст. 269 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, в зазначеній частині судового рішення зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 36.3, 37.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 988, 990 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263-265 ЦПК України, ухвалив щодо цих вимог помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення в названій частині заявлених вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю.

В решті рішення, з точки зору суду другої інстанції необхідно залишити без змін відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, зокрема, про залишення без задоволення позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - щодо витрат на правничу допомогу, та стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача завданого збитку у розмірі 1 000 грн, оскільки воно ухвалено з додержанням матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Крім того, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( ч. 2 ст. 137 ЦПК України ).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг ), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг ); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг ); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Однак, оскільки діючим законодавством передбачено віднесення до судових витрат, витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а стороною позивача не надано доказів, що представники позивача є адвокатами, то суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в зазначеній частині, то вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

За подачу позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі

704,80 грн ( а.с. 6 т. 1 ).

При апеляційному оскарженні рішення суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 057,21 грн ( а.с. 41а, 42, т. 2 ).

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд другої інстанції вважає за необхідне стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 314 ( ( 7 567,97 : 42 468,03 ) х ( 704,80 + 1 057,21 ) ) грн.

В свою чергу, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнутисудовий збір в розмірі 187,56 ( 1 000 : 9 394,15 х ( 704,80 + 1 057,21 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» у розмірі страхового відшкодування 7 567,97 грн та судового збору - 314 грн, до ОСОБА_3 - в частині відмови у відшкодуванні судового збору в розмірі 187,56 грн, скасувати та ухвалити в цій частині справи нове судове рішення про їх задоволення.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 7 567,97 грн та судовий збір - 314 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 187,56 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Є.М. Суханова