Провадження № 6/522/45/20
У Х В А Л А

16 січня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали справи за поданням Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, заінтересовані особи ОСОБА_1 (Боржник), ОСОБА_2 (стягувач),

в с т а н о в и в:

04 листопада 2019 року до суду надійшло подання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, заінтересовані особи ОСОБА_1 (Боржник), ОСОБА_2 (стягувач).

За результатами автоматичного розподілу заява передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М.

06 листопада 2019 року судом повідомлений заявник, що справа направлена до суду апеляційної інстанції.

15 січня 2020 року матеріали справи № 522/17464/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя та усунення перешкод передані судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М. для розгляду подання.

В той же день, 15 січня 2020 року подання прийнято до свого провадження. Призначено проведення судового засідання на 16 січня 2020 року об 09 год. 45 хв. у залі суду № 221 у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33. Здійснений виклик в судове засідання державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, якого зобов`язано надати матеріали виконавчого провадження.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, місце та час розгляду справи державна виконавча служба повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Розглянувши подання стосовно можливості задоволення судом подання державного виконавця про примусове проникнення до житла для виконання ухвали суду про забезпечення позову та додані до нього документи, матеріали справи № 522/17464/18, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19 березня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Адабаш Світлани Аксентіївни про забезпечення позову задоволено. Накладений арешт на:

1) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.;

2) машиномісце АДРЕСА_2 будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.;

3) нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 12,8 кв.м.;

4) домашнє начиння, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1 400 000 грн., яке складається з:

а) кухонного гарнітуру з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії, вартістю 600 000 грн.;

b) спального гарнітуру виробництва Румунії, вартістю 120 000 грн.;

c) дитячого гарнітуру виробництва Іспанії, вартістю 100 000 грн.;

d) дивану для вітальні виробництва Італія, вартістю 150 000 грн.;

e) меблі для передпокію, вартістю 70 000 грн.;

f) штор та фіранок, вартістю 160 000 грн.;

g) телевізора «Samsung», вартістю 20 000 грн.;

h) телевізорів «Sony» (2 штуки), вартістю 60 000 грн.;

i) кондиціонера «Mitsubishi» (2 штуки), вартістю 60 000 грн.;

j) пральної машини-автомат «BOSCH», вартістю 30 000 грн.;

k) кофеварочної машини, виробництва «Delongi Prima», вартістю 30 000 грн.

В ухвалі ОСОБА_1 , зазначена як боржник у виконавчому документі.

Як вбачається із матеріалів справи, 29 травня 2019 року постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чайковською Р.А. відкрито виконавче провадження ВП № 59228623 з виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 19 березня 2019 року (справа № 522/17464/18) про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно.

21 серпня 2019 року копія цієї постанови отримана Боржником ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис на цьому документі.

Постановою того ж виконавця від 30 травня 2019 року накладений арешт на майно, що належить боржнику:

квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.;

машиномісце АДРЕСА_2 будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.;

нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 12,8 кв.м.;

домашнє начиння, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1 400 000 грн., яке складається з: кухонного гарнітуру з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії, вартістю 600 000 грн.;

спального гарнітуру виробництва Румунії, вартістю 120 000 грн.; дитячого гарнітуру виробництва Іспанії, вартістю 100 000 грн.; дивану для вітальні виробництва Італія, вартістю 150 000 грн.; меблі для передпокію, вартістю 70 000 грн.; штор та фіранок, вартістю 160 000 грн.; телевізора «Samsung», вартістю 20 000 грн.; телевізорів «Sony»(2 штуки), вартістю 60 000 грн.; кондиціонера «Mitsubishi» (2 штуки), вартістю 60 000 грн.; пральної машини-автомат «BOSCH», вартістю 30 000 грн.; кофеварочної машини, виробництва «Delongi Prima», вартістю 30 000 грн..

Боржником не надано можливості описати майно згідно постанови про його арешт, про що свідчить акт державного виконавця від 16 серпня 2019 року.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 Кодексу).

Звернутися за захистом своїх прав до суду може кожна особа в порядку, встановленому Кодексом; судовий розгляд справи закінчується ухваленням рішення суду, яке є обов`язковим до виконання на всій ериторії України (частина п`ята статті 124 Конституції України).

З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову.

Отже, гарантії, зосереджені у ч. 1 ст. 30 Конституції не є абсолютними, а вмотивоване рішення суду є підставою проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову та дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано (Рішення Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року N 1-18/2011).

Відповідно до п.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

З урахуванням викладеного та обставин справи, які пов`язані з виконанням ухвали про забезпечення позову, а також вид забезпеченя позову, який обраний судом за яким відкрито виконавче провадження ВП № 59228623 щодо накладення арешту на нерухоме майно, а також домашнє начиння, суд вважає необхідним задовольнити подання виконавчої служби про примусове проникнення до житла з метою реалізації вимог виконавчого документа щодо накладення арешту на домашнє начиння.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

постановив:

Подання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, заінтересовані особи ОСОБА_1 (Боржник), ОСОБА_2 (стягувач) задовольнити.

Дозволити державному виконавцю Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чайковській Р.А. здійснити примусовий вхід до приміщення квартири АДРЕСА_4 під АДРЕСА_3 з метою проведення виконавчих дій щодо накладення арешту на домашнє начиння, що знаходиться у квартирі (ВП № 59228623).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська

16.01.2020