Справа № 182/9294/18
Провадження № 2/0182/24/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.12.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представників позивача Жовтяк О.В., ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Дятлова А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «НСУ-215», про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «НСУ-215», про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог банк посилається на наступні обставини.

14 червня 2013 року між ним та ТОВ «НСУ-215» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви, відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, які розміщені на сайті банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору. Відповідно до Договору, відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта, що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг". Відповідно п.3.18.1.16. Умов, при укладанні договорів i угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов i правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про вiдкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів i відбитка печатки» або у формi авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формi обміну паперовiй або електроннiй інформацією, або в будь-якiй іншiй формi), Банк i Клієнт допускають використання підписів Клiєнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або пiдтвердження через пароль, спрямований Банком через верифiкований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорiв i угод, таким чином, прирівнюється до укладання договорiв та угод у письмовій формi. Відповідно до розділу Умов 3.18.4, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня, Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування вiдсоткiв не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати. Пунктом 3.18.4.4. Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує банку 1-го числа кожного місяця. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими. Відповідно п.3.18.5.1 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2., 3.18.4.1., 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п.3.18.2.2., 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6, клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облiкової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) вiд суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А у разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п.3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Пунктом 3.18.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів i відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формi обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якiй iншій формi) та/або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, i діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами. 26 січня 2015 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № POR135, предметом якого є надання поруки відповідачем за виконання зобов`язань позичальника, які випливають з кредитного договору (п.1.1 Договору поруки). Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт, однак, позичальник своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 116 311 грн. 00 коп., з яких:

- 69 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом;

- 47 311 грн. 00 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 01 вересня 2017 року по 10 серпня 2018 року.

Тому, оскільки відповідач в добровільному порядку вищевказану суму повернути не бажає, позивач змушений звернутися до суду та просить заборгованість в розмірі 116 311 грн. 00 коп. стягнути в примусовому порядку.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2019 року по даній справі було відкрито провадження (а.с.41-42) та відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

ОСОБА_2 своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, скористався та 17 серпня 2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне. В даній справі він є відповідачем по справі, але, у той же час, на момент підписання заяви про відкриття поточного рахунку з ПАТ КБ «Приватбанк» він був також директором Товариства з обмеженою відповідальністю «НСУ-215». При цьому, позивач бажає стягнути суму заборгованості в розмірі 116 311 грн. 00 коп. саме з нього, оскільки між ними було укладено договір поруки. Однак, вказує, що самого кредитного договору він не бачив, зміст його у такому вигляді, де зазначені штрафні санкції, які нарахував позивач, ані йому, ані як представнику ТОВ «НСУ - 215» не відомі. Відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що, відповідно Постанови ВС/КЦС № 285/3030/16 від 11 вересня 2019 року, витяги з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/, які містяться в матеріалах, даної справи, ним не визнаються та не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати, як частину договорів, укладених між сторонами, шляхом підписання відповідних заяв. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили їх у письмовому вигляді. Тому, на підставі викладеного, просить суд АТ КБ «Приватбанк» відмовити в задоволенні позову (а.с.76-77).

Позивач також скористався своїм правом, передбаченим ч.3-5 ст.178 ЦПК України, та 18 вересня 2020 року надав до суду відповідь на відзив, згідно якого вказує, що пред`явлені позовні вимоги є законними та відповідають всім вимогам діючого законодавства. Загальні умови укладання господарських договорів встановлені ст.179 Господарського кодексу України, частина 7 якої відсилає до правил Цивільного кодексу України щодо порядку здійснення правочинів. Виходячи зі змісту ч.2 ст.202 ЦК України, договір є багатостороннім правочином. Форми правочину визначені ст.205 ЦК. Так, правочин може вчинятись як усно, так і в письмовій формі, а сторони мають право самостійно визначати форму правочину, якщо законом не встановлена обов`язкова форма для певних видів правочинів. Правочини між юридичними особами, згідно зі ст.208 ЦК, належить вчиняти в письмовій формі. Вимоги щодо письмової форми встановлено в ст.207 ЦК, а саме: зміст правочину має бути зафіксовано в одному чи декількох документах (у тому числі, в електронних), які підписані сторонами (скріплення печаткою - за домовленістю сторін). 14 червня 2013 року ТОВ "НСУ-215" було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви, позичальник приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які, разом із заявою, складають договір банківського обслуговування № б/н від 14 червня 2013 року та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору. Відповідно до договору, позичальнику було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг". Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору, були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені умови і правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті Банку. Умови та правила є публічною офертою, що містить істотні умови і правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитний ліміт в розмірі 200 000,00 грн. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть, якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Порядок встановлення, змінення ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки, користування кредитним лімітом регламентується умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів банка, розміщених в мережі інтернет на сайті, які разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування. Посилання позичальника на постанову ВСУ по справі № 6-16цс15 вважають недоречною з огляду на наступне. В зазначеній постанові ВСУ вказав: "Суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника". Однак, в даній справі позивач надав докази, що позичальника було ознайомлено саме із умовами та правилами надання банківських послуг та наказом банку, яким були затвердженні умови та правила надання банківських послуг. При цьому, 26 січня 2015 року між AT КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № POR135, предметом якого є надання поруки відповідачем за виконання зобов`язань Позичальника, які випливають з Кредитного договору (п.1.1. Договору поруки). Відповідно до приписів ст.ст.610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Згідно із ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме - не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості. При укладенні кредитного договору та, відповідно договору поруки, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, які були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними як обов`язкові умови договору. Тому, на підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.85-88).

29 вересня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_2 надійшли заперечення, в порядку ст.180 ЦПК України, згідно яких, з посиланням представника позивача у відповіді на відзив, з доводами банку не погоджується, виходячи з наступного. Позивач стверджує та вважає доведеним той факт, що його як представника третьої особи та як відповідача в одній особі було ознайомлено з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифів та іншими будь-якими документами, на яких є посилання у заяві, яку він підписав, чим підтвердив, що ознайомився з її змістом. Просить суд звернути увагу, що заява розроблена позивачем, а наведені факти, які позивач ставить як умову отримання послуг, в ній не наведені. Таким чином, його посилання на практику Верховного Суду у відзиві на позовну заяву є логічним та обґрунтованим, висновок позивача, який фактично створив умови, аби не дати йому можливості ознайомитись з усіма умовами кредитування, а в подальшому посилання на обізнаність є безпідставним. Конституційний Суд України у Рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договорів з AT КБ «Приватбанк» дотримувались вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та/або надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк. Таким чином, вимога позивача про стягнення з нього як поручителя перед ПАТ КБ «Приватбанк» будь-яких сум, нарахування яких випливає з умов кредитування та Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів є незаконним та таким, що суперечить вказаним рішенням, а, отже, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити (а.с.99-100).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 викладені обставини в позові підтримала, на задоволенні позову наполягала. При цьому, додатково суду пояснила, що під час розгляду даної справи відповідачу неодноразово пропонувалось врегулювати питання мирним шляхом. Укладений між сторонами договір був підписаний на папері, а не в електронному варіанті. Тому відповідач в повному обсязі ознайомлювався з Умовами та Правилами надання кредиту.

Представник позивача ОСОБА_1 викладені обставини в позові також підтримав та на задоволенні позову наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог категорично заперечував, викладені обставини та заперечення у відзиві на позовну заяву підтримав. Додатково суду пояснив, що на час укладання договору та його підписання його помилкою було те, що він не порадився з юристом. На час укладання договору він працював в ТОВ «НСУ-215» (яке зараз перебуває в стані банкрутства), підприємство працювало, а тому він не вбачав ніяких загроз з даного приводу. В момент підписання договору не пам`ятає моменти щодо його підписування.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти будь-яких стягнень з його довірителя, крім 69 000 грн. 00 коп. тіла кредиту. При цьому, вказував, що відповідач ОСОБА_2 на час укладання договору був і директором ТОВ «НСУ-215», і виступав поручителем по вищевказаним зобов`язанням. Під час укладання договору Умови та Правила його довірителю надані не були.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, 14 червня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «НСУ-215» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви, відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, які розміщені на сайті банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору. Відповідно до Договору, відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта, що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (а.с.11). 26 січня 2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № POR135, предметом якого є надання поруки відповідачем за виконання зобов`язань позичальника, які випливають з кредитного договору (а.с.31-32).

Відповідно п.3.18.1.16. Умов, при укладанні договорів i угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов i правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про вiдкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів i відбитка печатки» або у формi авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формi обміну паперовiй або електроннiй інформацією, або в будь-якiй іншiй формi), Банк i Клієнт допускають використання підписів Клiєнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або пiдтвердження через пароль, спрямований Банком через верифiкований номер телефону, якай належать уповноважений особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорiв i угод таким чином прирівнюється до укладання договорiв та угод у письмовій формi. Відповідно до розділу Умов 3.18.4, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування вiдсоткiв не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати. Пунктом 3.18.4.4. Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує банку 1-го числа кожного місяця. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими. Відповідно п.3.18.5.1 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2., 3.18.4.1., 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту , передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п.3.18.2.2., 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облiкової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних), вiд суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А у разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п.3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Пунктом 3.18.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів i відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формi обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якiй iншій формi) та/або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, i діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами (а.с.12-21).

Відповідно до ст.208 ЦК України, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст.206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «НСУ-215» було укладено кредитний договір шляхом підписання та надання ПАТ КБ «Приватбанк» відповідної заяви позичальника.

Відповідно до ст.ст.51,52,598-609 ЦК України, однією із особливістю підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою , оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, вимоги кредиторів фізичної особи-підприємця, чия діяльність була припинена, можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

Судом встановлено, що відповідач, станом на звернення до суду з позовом 04 грудня 2018 року, порушив умови договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 116 311 грн. 00 коп., з яких: 69 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 47 311 грн. 00 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01 вересня 2017 року по 10 серпня 2018 року (а.с.23-30).

Згідно положень статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов`язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов`язків, що випливають із зобов`язання. Належне виконання зобов`язання передбачає виконання зобов`язання в належний строк.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.12 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Судом перевірено правильність розрахунків заборгованості відповідача перед позивачем у загальній сумі 116 311 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення їх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, відповідачем жодних доказів виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості повністю або частково до суду не надано, також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається представник позивача у позовній заяві. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 116 311 грн. 00 коп. обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 526, 526, 553, 554, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 265-268, 280, 281 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «НСУ-215», про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1-Д, ) заборгованість за Договором № б/н від 14.06.2013 року в розмірі 116 311, 00 грн. (яка складається з: 69 000 грн. заборгованість за кредитом; 47 311, 00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом).

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1-Д, ) судовий збір в сумі 1 762, 00 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал