ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» грудня 2020 року

м. Харків

справа № 610/959/20-ц

провадження № 22ц/818/5393/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 03 вересня 2020 року в складі судді Купіна В.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», в якому просив визнати наказ Управління «Укртранстехзв`язок» №130-к від 26 березня 2014 року про звільнення недійсним, скасувати наказ та поновити його на роботі.

03 липня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у вказаній справі у зв`язку з наявністю судових рішень, що набрали законної сили з приводу спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, зокрема, у справах № 610/1590/14-ц, № 610/2487/18-ц.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 03 вересня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не звернув увагу на те, що хоча спір між сторонами той же самий, предмет спору є тотожним, сторони у справі ті самі, однак позовні вимоги заявлені з інших підстав. Вказав, що з відповіді директора Управління «Укргазтехзв`язок» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» у жовтні 2017 року йому стало відомо, що філія Управління «Укртранстехзв`язок» не є уповноваженим органом. Отже, на його думку, директор філії не має повноважень на видачу наказу про скорочення штатної посади, що, в свою чергу, є новою підставою для пред`явлення позову.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що між сторонами вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати наказ Управління «Укртранстехзв`язок» №130-к від 26 березня 2014 року про звільнення недійсним, скасувати наказ та поновити його на роботі.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилався, зокрема, на те, що 21 грудня 2012 року наказом №130-к його звільнено з посади у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КзпП України, з чим він категорично не погоджується.

Вказав, що підстави заявленого ним позову в цій справі, відрізняються від підстав, з яких він заявляв попередній позов.

Разом з тим, з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що є рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року у справі № 610/1590/14-ц, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання наказу про звільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, які є тотожними цим вимогам, - відмовлено.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 215 року - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року без змін. Судові рішення є чинними.

Пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Матеріали справи свідчать про те, що є чинне судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання наказу про звільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Якщо рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів це є підставою для закриття провадження у справі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року по справі № 640/7778/18. Зокрема, в ній зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо вони повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Як вбачається з змісту позову, за яким ухвалено судове рішення, позовні вимоги стосувалися визнання наказу про звільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Із змісту цього позову вбачається, що позовні вимоги стосуються також визнання наказу про звільнення недійсним, скасування наказу та поновлення позивача на роботі. Виділення з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмету позову зберігається. До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 800/442/18.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що директор філії не має повноважень на видачу наказу про скорочення штатної посади, що, в свою чергу, є новою підставою для пред`явлення позову судовою колегією не приймаються, виходячи з наступного.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просив про захист свого права.

Ухвалюючи судове рішення про визнання наказу про звільнення недійсним, скасування наказу та поновлення позивача на роботі ці обставини (факти) було досліджено та враховано судами при винесенні судового рішення, яке є чинним. Так, судами було досліджено та надано належну правову оцінку Статуту Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", наказу голови Правління Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 27 листопада 2013 року № 415 "Про затвердження штатних розписів", наказу виконуючого обов`язки голови Правління Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 30 грудня 2013 року № 474 "Про затвердження змін до штатного розпису", яким затверджено зміни до штатного розпису працівників філії "Управління "Укргазтехзв"язок", наказу по філії "Управління "Укргазтехзв"язок" від 25 грудня 2013 року № 291 "Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру", пунктом 1 якого передбачено скорочення з 26 червня 2014 року двох штатних посад водія автотранспортних засобів, одну з яких обіймав позивач.

Таким чином, фактично ОСОБА_1 намагається повторно шляхом подання позову оскаржити судові рішення, за якими йому відмовлено в задоволенні позовних вимог, які за змістом, суб`єктним складом є тотожними цьому позову.

Посилання апелянта на те, що суд провів підготовче засідання без його участі, хоча він 03 вересня 2020 року подав через канцелярію суду заяву про відкладення судового засідання на три тижні, посилаючись на погане самопочуття, є безпідставним, оскільки апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження цього.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, дійшов правильного висновку, що позов у даній справі заявлено з приводу спору між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, за яким судом вже ухвалене судове рішення і це рішення набрало законної сили, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Перевіряючи законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 365, 367,369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 03 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 09 грудня 2020 року.