Справа № 630/514/20
Провадження № 2/630/283/20
07 грудня 2020 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Кузьміної Ю.С.,
Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
Директор ТОВ «Укрфінанс» ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без участі представника ТОВ «Укрфінанс», позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи він повідомлявся у належний спосіб. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутності відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року суд виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Аналогічна правова позиція підтверджена Постановою Верховного суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-50цс16.
Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, наведені вище обставини свідчать, що договір позики від 02 листопада 2019 року, на який посилається позивач, вчинений без додержання письмової форми, а від так не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. До того ж, такий договір не призвів до набуття вказаними у ньому сторонами прав та обов`язків, зумовлений наданням позики, оскільки відсутні належні і допустимі докази того, що ОСОБА_1 погодився користуватися позикою на певний умовах.
Враховуючи відсутність належних і допустимих доказів укладання договору позики та передачі грошей у борг, суд відмовляє в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 202, 203, 207, 1046, 1047 ЦК України, ст. 10-13, 81, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд -
Рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О. О. Малихін

Повний текст рішення

складено 11 грудня 2020 року.