Номер провадження: 22-ц/813/3315/20
Номер справи місцевого суду: 520/6599/18
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та самостійними позовними вимогами третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зобов`язання усунути наслідки незаконного будівництва шляхом приведення у відповідність до будівельних норм та правил чи знесення,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/6599/18 за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та самостійними позовними вимогами третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зобов`язання усунути наслідки незаконного будівництва шляхом приведення у відповідність до будівельних норм та правил чи знесення.

У позовній заяві зазначено, що будинок АДРЕСА_2 знаходиться у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 2002 року. Будівництво із порушенням встановлених норм та правил на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 почалося в серпні 2017 року ОСОБА_3 та продовжилося ОСОБА_1 .

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 просили зобов`язати відповідачів за їх рахунок усунути наслідки незаконного будівництва будинку АДРЕСА_2 , який будується на підставі скасованого ще 14 грудня 2017 року будівельного паспорту № 01-07/150 від 14 червня 2017 року, а саме: привести його у відповідність до будівельних норм та правил ДБН 360-92, а у разі неможливості приведення до норм ДБН 360-92 - знести за рахунок відповідачів самочинно збудований зазначений двоповерховий будинок, який будується на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході підготовчого провадження у цивільній справі № 520/6599/18 встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , яка є власницею домоволодіння АДРЕСА_2 з квітня 2018 року, 17.08.2018 року пред`явила зустрічний позов до ОСОБА_2 (т.2, а.с.213-215).

За уточненими позовними вимогами від 10.12.2018 року просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом перебудови житлового будинку ОСОБА_2 та знесення (повного демонтажу) стаціонарної споруди заввишки більше 2-х метрів, знесення (повного демонтажу) супутникової антени з зовнішньої стіни будинку (т.3, а.с.59-62).

В уточненій заяві додатково зауважено на те, що зовнішня стіна приміщень житлового будинку ОСОБА_2 літ. «Л» проходить по межі земельної ділянки, належній ОСОБА_1 і відстань між розділовим парканом та зовнішньою стіною будинку ОСОБА_2 складає менш ніж 1 метр, що є порушенням будівельних норм. Крім того, за вказівкою позивача за зустрічним позовом, її права порушують монтовані з порушеннями норм на будинку відповідача вікно, супутникова антена та стаціонарна споруда заввишки більше 2-х метрів, а також використання у будинку відповідача пічного опалення та відсутність загального догляду за будинком, внаслідок чого з його даху на ділянку та дах позивача падають сніг та тверді криги льоду, що є небезпечним для життя.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті зустрічної позовної заяви до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити дії (т.4, а.с.62-65).

Матеріали зустрічного позову повернуто відповідачеві разом з доданою до зустрічної позовної заяви заявою про забезпечення доказів (вхід. № 30440).

Судовий примірник зустрічної позовної заяви, уточнень до неї, та заяви про забезпечення доказів (вхід. № 30440) залишено в додатках до цивільної справи № 520/6599/18 (т.2, а.с.204-206, 213-215, т.3, а.с.59-62).

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає зверненню із самостійною позовною заявою до суду в установленому законом порядку.

В апеляційній скарзі від 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (т.4, а.с.177-180).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.06.2019 року апеляційне провадження по вказаній апеляційній скарзі було відкрито, та було вирішено питання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи (т.5, а.с.4-5).

Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 15.05.2019 року було скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2018 року про забезпечення позову та в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову було відмовлено (т.5, а.с.43-45).

25.06.2019 року до суду апеляційної інстанції від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Вронського С.В. надійшов відзив на вищевказану апеляційну скаргу (т.5, а.с.15-18).

Однак, справа не призначалась до розгляду, оскільки головуючий у справі суддя-доповідач Сегеда С.М. в період з 08 липня по 06 серпня 2019 року перебував у відпустці (т.5, а.с.25).

Разом з тим, 15 липня 2019 року від голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. до голови Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про направлення на їх адресу матеріалів даної цивільної справи, для направлення її до Верховного Суду, згідно ухвали Верховного Суду від 02 липня 2019 року, за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 адвоката Вронського С.В. на постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову (т.5, а.с.26, 28-29).

Ухвалою Одеського апеляційного суду, в особі судді-доповідача Сегеди С.М. від 07.08.32019 року матеріали даної цивільної справи були повернуті до Київського районного суду м. Одеси, для направлення її до Верховного Суду, згідно ухвали Верховного Суду від 02 липня 2019 року, апеляційне провадження у справі було зупинено (т.5, а.с.30-31).

Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Вронським С. В., було залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного суду від 15.05.2019 року - залишено без змін (т.5, а.с.104-107).

18.12.2019 року матеріали цивільної справи були повернуті до Одеського апеляційного суду, та ухвалою цього суду від 21.12.2019 року провадження у справі було поновлено і продовженого розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи (т.5, а.с.112).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 20.01.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 20.01.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вимоги за позовом ОСОБА_2 та вимоги за позовом ОСОБА_1 не пов`язані підставами цих позовів, а також що зустрічний позов ОСОБА_1 не має на меті захисту від первісного позову або спростування його частково чи повністю.

Крім того судом зазначено, що задоволення вимог ОСОБА_1 про усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом перебудови житлового будинку ОСОБА_2 та знесення (повного демонтажу) стаціонарної споруди заввишки більше 2-х метрів, знесення (повного демонтажу) супутникової антени з зовнішньої стіни будинку не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про усунення наслідків незаконного будівництва будинку АДРЕСА_2 , шляхом приведення його у відповідність до будівельних норм та правил ДБН 360-92, а у разі неможливості приведення до норм ДБН 360-92 - знесення за рахунок відповідачів.

Однак, апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається, з матеріалів справи, 20.06.2018 року Київським районним судом м. Одеси відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Управління ДАБК ОМР, Київська РА ОМР про зобов`язання вчинити дії. У первісному позові позивачка просила суд зобов`язати ОСОБА_3 знести самочинно збудований двохповерховий будинок, який будується на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути судові витрати.

30.07.2018 року та 29.11.2018 року позивачка подавала уточнені позовні вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про скасування права власності та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`являти зустрічний позов у строк для подання відзиву.

17.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування земельною ділянкою та зобов`язання вчинити дії.

В подальшому, 10.12.2018 року ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила та просила суд усунути їй перешкоди у користуванні власністю (земельною ділянкою та житловим будинком АДРЕСА_2 ) шляхом перебудови житлового будинку відповідача та знесення (повного демонтажу) стаціонарної споруди заввишки більше 2-х метрів, знесення (повного демонтажу) супутникової антени з зовнішньої стіни будинку.

Разом з тим, ОСОБА_2 заявлено вимоги до відповідача про знесення самочинно збудованого двохповерхового будинку, який будується на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 (в редакції чинній на час подачі зустрічного позову до суду). В редакції уточнень до позовних вимог від 26.07.2018 року прийнятою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.08.2018 року дана позовна вимога залишена без змін.

Звертаючись до суду з даними позовними вимогами ОСОБА_2 стверджувала, що побудований відповідачем двохповерховий будинок за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться в безпосередній близькості від її будинку, та є самочинним, посилаючись на скасування Управлінням ДАБК ОМР дозвільних документів необхідних для будівництва та реєстрації права власності колишньому власнику - відповідачу ОСОБА_3 .

Крім того, позивачка зазначає, що відстань між будівлями значно менша, ніж норми встановленої додатком 3.1. (обов`язковий) «Протипожежні вимоги» ДБК 360-92, що створює небезпеку при експлуатації її будинку, що належить позивачці на праві приватної власності та знаходиться на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, предметом зустрічного позову є усунення перешкод у користуванні власністю власнику будинку ОСОБА_1 , а саме житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язання вчинити дії. Підставами позову є численні порушення позивачкою при здійсненні будівництва її житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 діючих на той час будівельних норм та правил, у тому числі щодо відстані від межі суміжної ділянки до стін іншого житлового будинку або господарської споруди. Земельна ділянка, де розташовано будинок позивача за адресою: АДРЕСА_2 ., не має кадастрового номеру, відомостей про її приватизацію та виділення меж в натурі немає.

ОСОБА_1 також посилається на те, що житловий будинок, супутникова антена та стаціонарна споруда заввишки більше 2-х метрів, які встановлено та споруджено позивачкою з порушенням норм ДБН перешкоджають позивачці користуватися своєю земельною ділянкою та будинком з урахуванням особливостей їх розташування, здійснювати її забудову на свій розсуд, погіршують інсоляцію території та порушують її право власника на безпечне користування своїм майном.

Тобто, у разі задоволення вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_7 здійснити перебудову житлового будинку, який побудовано з порушенням встановленої ДБН відстані від межі суміжної ділянки до стін іншого житлового будинку, буде усунута вимога ОСОБА_7 про знесення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із тим, що відстань між будівлями, значно менша ніж норми встановленої ДБН.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доцільність відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки не взяв до уваги, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, задоволення зустрічного позову може вплинути не результат розгляду первісного позову.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра