ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м.Суми

Справа №592/6413/18

Номер провадження 22-ц/816/26/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану через представника - адвоката Рижова С.Є.,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2019 року, ухваленого у складі судді Корольової Г.Ю., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст рішення виготовлено 30 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ часток в успадкованому майні в натурі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем є рідними братом та сестрою. Після смерті їх батька ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку «А-1» з прибудовою, господарчими будівлями та спорудами і земельною ділянкою кадастровий номер :09:015:0011 за адресою АДРЕСА_1 , та житлового будинку «Е-1» з прибудовою, господарчими будівлями та спорудами і земельною ділянкою кадастровий номер :09:015:0010 за адресою АДРЕСА_2 .

23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку «А-1» з прибудовами та земельною ділянкою та на 1/2 частку житлового будинку «Е-1» з прибудовами та земельною ділянкою.

27 лютого 2018 року позивач отримала свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку «А-1» з прибудовами та земельною ділянкою та на 1/2 частку житлового будинку «Е-1» з прибудовами та земельною ділянкою.

Зазначає, що сумісне користування спірним майном не можливе, тоді як протягом тривалого часу між співвласниками склалося фактичне користування спірним майном, а саме: відповідач користується житловим будинком «А-1» з прибудовами за адресою АДРЕСА_1 , а вона фактично проживає та користується житловим будинком «Е-1» з прибудовами за адресою АДРЕСА_2 . Вважає, що було б доцільно поділити спірне майно в натурі відповідно до фактичного користування, яке склалося між співвласниками.

Також вказує, що земельні ділянки фактично не розділені та не мають огорожі, тоді як відповідно до правовстановлюючих документів площа земельної ділянки АДРЕСА_1 становить 0,0313 га, а площа земельної ділянки №4/1 - 0,0269 га, тобто на 0,0044 га менше. Отже, при виділу їй житлового будинку «Е-1» з прибудовами та земельною за адресою АДРЕСА_2 , із земельної ділянки №4 їй має бут виділено 0,0022 га (1/2 частина різниці між площами земельних ділянок).

Крім цього, зазначає, що вартість житлового будинку з прибудовами за адресою АДРЕСА_2 складає 157 089 грн, а житлового будинку з прибудовами за адресою АДРЕСА_1 - 277 175 грн, тобто з різницею у 120 086 грн. Таким чином, з відповідача на її користь підлягає стягненню 60 043 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить провести поділ успадкованого майна, виділивши їй в натурі з визнанням права власності на 1/2 частку житлового будинку «Е-1» з прибудовою, господарчими будівлями та спорудами і земельною ділянкою кадастровий номер :09:015:0010 за адресою АДРЕСА_2 , припинивши на 1/2 їх частину право власності ОСОБА_2 ; виділити їй в натурі із земельної ділянки АДРЕСА_1 кадастровий номер :09:015:0011 з визнанням за нею права власності 0,0022 га; виділити в натурі ОСОБА_2 з визнанням за ним права власності на належну позивачу 1/2 частку житлового будинку «А-1» з прибудовою, господарчими будівлями та спорудами і земельною ділянкою кадастровий номер :09:015:0011 за адресою АДРЕСА_1 , припинивши на 1/2 їх частину право власності ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за різницю вартості часток в житлових будинках в сумі 60 043 грн та судові витрати.

У червні 2018 року ОСОБА_2 через представника - адвоката Рижова С.Є. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділення частки в натурі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою. Після смерті їх батька ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з земельних ділянок площею 0,6583 га, 2,1135 га та 1,4090 га, що знаходяться на території Битицької сільської ради Сумської області, домогосподарства та земельної ділянки площею 0,0269 га за адресою: АДРЕСА_2 , домогосподарства та земельної ділянки площею 0,0313 га за адресою: АДРЕСА_1 . Кожний із спадкоємців успадкував по 1/2 частці вказаного майна. Між співвласниками встановлений порядок користування спадковим майном, а саме: родина ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а родина ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_1 ухиляється від укладення договору про поділ спільного майна, він змушений звернутися до суду з позовом про виділ у натурі його частки. Вартість домоволодіння, в якому проживає його сім`я складає 277 175 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить виділити йому в натурі 1/2 частку із спадкового майна, яка складається із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок «А-1» з прибудовою, господарчими будівлями і спорудами та земельної ділянки, площею 0,0313 га.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 24 вересня 2019 року первісний та зустрічний позови задовольнив частково.

Виділив ОСОБА_1 в натурі з визнанням права власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «Е-1» з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0269 га, кадастровий номер :09:015:0010, припинивши на 1/2 частину право власності ОСОБА_2 .

Виділив ОСОБА_1 в натурі із земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:015:0011, з визнанням права власності на 0,022 га відповідно до висновку земельно-технічної експертизи, що затушовано синим кольором.

Виділив в натурі ОСОБА_2 з визнанням за ним права власності на належну ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку «А-1» з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0313 га, кадастровий номер :09:015:0011, які розташовані в АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 їх частину.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1300 грн та 3600 грн за проведення земельно-технічної експертизи.

Виділив у натурі ОСОБА_2 1/2 частку із спадкового майна, яка складається із нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку «А-1» з прибудовою, господарчими будівлями і спорудами, та 1/2 земельної ділянки площею 0,0313 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні її позовної вимоги щодо стягнення грошової компенсації з відповідача в розмірі 60 013 грн, а також стягнення з неї на користь відповідача судового збору та витрат на правову допомогу, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове, яким стягнути на її користь грошову компенсацію та відмовити у стягненні судових витрат на користь відповідача.

У доводах апеляційної скарги вказує, що оскільки вона визнавала права ОСОБА_2 на половину спірного майна, то його права не були порушені, отже його звернення до суду безпідставне, а тому необґрунтованими є і витрати на правову допомогу. Стосовно грошової компенсації за різницю у вартості часток зазначила, що будівлі, які виділяються у власність мають різну вартість, відповідачем не спростовано визначений позивачем розмір компенсації та не наведено свій розрахунок, отже суд безпідставно відмовив позивачу у стягненні грошової компенсації.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 , через представника - адвоката Рижова С.Є., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виділення їй в натурі 0,0022 га із земельної ділянки АДРЕСА_1 та задовольнити позов ОСОБА_2 в частині виділу йому в натурі земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,0313 га, стягнути з ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У доводах апеляційної скарги вказує, що суд, посилаючись у своєму рішенні на висновок судового експерта №9 від 06 лютого 2018 року, не оцінив його як доказ, не усунув наявні у висновку розбіжності, висновок не містить інших варіантів поділу майна, тоді як запропонований варіант обмежує ОСОБА_2 у вільному користуванні належним йому підвалом, не встановив земельний сервітут та залишив поза увагою відсутність доказів вартості спадкового майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Зазначає про безпідставність викладених в апеляційній скарзі доводів позивача, оскільки ОСОБА_2 був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав у зв`язку з тим, що позивач ухилялася від укладення договору про поділ спільного майна. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи та розподілені пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а вимогу позивача про стягнення з нього грошової компенсації спростовує тим, що ОСОБА_1 не надала суду доказів щодо дійсної вартості домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 на час розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 просить виділити йому більшу частину у спадковому майні, при цьому не посилається на норми закону; про встановлення земельного сервітут вимоги не заявлялись, отже суд за власною ініціативою не міг вийти за межі позовних вимог. Також вказує, що в позовній заяві ставила питання про призначення експертизи, однак вона проведена не була, тому зазначила вартість домоволодіння за останньою оцінкою, в той час як відповідач взагалі не надав свій розрахунок вартості майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Корнієнко О.Д., ОСОБА_2. та його представника адвоката Рижова С.Є., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а. с. 21).

Спадкове майно, належне померлому, складалось із земельних ділянок площею 0,6583 га, 2,1135 га та 1,4090 га, що знаходяться на території Битицької сільської ради Сумської області, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки площею 0,0269 га за адресою: АДРЕСА_2 , житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки площею 0,0313 га за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11-12; 14-18 справа за позовом ОСОБА_2 ).

Спадкоємцями на належне йому майно є його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 та 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна, яке складається:

з житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою «А1-1», тамбуром літ. «а», ганком літ. «а1», загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 40,9 кв.м, з господарчими будівлями і спорудами: літ. «пг» - погріб; літ. «О» - гараж; літ. «П» - навіс; літ. «У» - навіс; літ. «Р» - навіс; літ. «С» - убиральня; літ. «Т» - душ; літ. «І» - колонка питна; літ «ІІ» - яма вигрібна; №№1-3, 7,8 - огорожа (далі - домоволодіння «А-1»), розташованого на земельній ділянці площею 0,0313 га, кадастровий номер :09:015:0011, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6 зворот справи за позовом ОСОБА_2 ; а. с. 12);

земельної ділянки площею 0,0313 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7 справи за позовом ОСОБА_2 ; а. с. 13);

житлового будинку літ. «Е-1» з прибудовою літ. «е», ганком літ. «е-1», загальною площею 67,4 кв.м, житловою площею 57,0 кв.м, з господарчими будівлями та спорудами: літ. «пг1» - погріб; літ. «З» - вбиральнею; літ. «Н» - навіс; літ. «Х» - душ; №№4-6 - огорожа (далі - домоволодіння «Е-1»), яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , розташоване на земельній ділянці площею 0,0269 га, кадастровий номер :09:015:0010 (а. с. 7 зворот справи за позовом ОСОБА_2 ; а. с. 11);

земельної ділянки площею 0,0269 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 8 справи за позовом ОСОБА_2 );

земельних ділянок площею 1,4090 га, кадастровий номер :03:002:0020, площею 2,1135 га, кадастровий номер :03:002:0021, площею 0,6583 га, кадастровий номер :06:002:0047 для ведення товарного сільського виробництва, що знаходяться на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області (а. с. 8-9 справи за позовом ОСОБА_2 ).

Частково задовольняючи первісний та зустрічний позови, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги кожного щодо виділення частки з нерухомого майна узгоджуються з фактичним користуванням домоволодіннями, яке склалося за життя спадкодавця; ринкова вартість спірних житлових будинків не визначалася, отже визначити різницю у вартості спірних домоволодінь та відшкодувати грошову компенсацію ОСОБА_1 не вбачається за можливе; виходячи з рівних часток в успадкованому майні та відсутність згоди ОСОБА_1 на компенсацію у різниці вартості земельних ділянок, останній необхідно виділити 0,0022 га із земельної ділянки кадастровий номер :09:015:0011.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

На підставі зазначених норм матеріального права сторони у справі мали право до видачі свідоцтва про право на спадщину укласти договір про розподіл спадкового майна, зокрема будинків та земельних ділянок, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 . Проте вони таким правом не скористались та отримали свідоцтва про право на спадщину в рівних частках на все спадкове майно, в тому числі і на спірні будинки та земельні ділянки.

Після отримання сторонами свідоцтв про право на спадщину на спірне майно спадкові правовідносини між ними припинилися і на даний час правовідносини між ними регулюються нормами матеріального права щодо права спільної часткової власності.

Згідно ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Визначення спільної часткової власності наведене в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 364 ЦК України, на яку посилаються сторони в обґрунтування своїх вимог, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина друга статті 364 ЦК України).

Системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 381 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Таким чином діючим цивільним законодавством передбачено право особи, якій конкретно визначене майно належить на праві спільної часткової власності на виділ саме його частки в натурі.

Сторони набули в порядку спадкування право спільної часткової власності окремо на кожне нерухоме майно, що належало їх померлому батьку та на даний час спірні будинки та земельні ділянки належать їм на праві спільної часткової власності. Посилаючись на положення ст. 364 ЦК України, сторони фактично просять здійснити виділ їм частки із спільного майна, яка належить іншому співвласнику із припиненням його права власності на виділену частку.

Проте виділ частки із спільного майна за рахунок частки цього ж співвласника в іншому майні ст. 364 ЦК України не передбачено.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому, необхідна наявність хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1 - 3).

Сторонами позови з підстав передбачених ст. 365 ЦК України в даній справі не заявлено, відповідні обставини, необхідні для застосування статті 365 ЦК України ними не доводилися, а судом такі факти не досліджувалися та не встановлювалися.

Суд першої інстанції, вирішивши спір шляхом припинення права власності кожної із сторін у частці на будинок та земельну ділянку, якими вони не користуються та виділу протилежній стороні цієї частки на праві власності, на зазначив норми матеріального права, якими передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів співвласника майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Крім того суд першої інстанції ухвалив суперечливе рішення, оскільки припинив право власності ОСОБА_1 на ? частину земельної ділянки площею 0,0313 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши це майно в натурі ОСОБА_2 і одночасно визнав за ОСОБА_1 право власності на 0,22 кв. м цієї ж земельної ділянки.

Судом не враховано, що вимоги, з якими сторони звернулись до суду, є способом вирішення спору між ними в добровільному позасудовому порядку шляхом укладення відповідних правочинів, а не способом захисту цивільних прав та інтересів у правовідносинах спільної часткової власності.

З урахуванням зазначеного рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану через представника - адвоката Рижова С.Є., задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2019 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ часток в успадкованому майні в натурі.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 про виділення частки в натурі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 січня 2020 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.І. Собина

І.В. Орлов