Справа № 275/1305/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року смт Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,
при секретарі - Дубчак Н.В.,
за участю: позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу № 275/1305/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини-

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 03 вересня 2011 року між нею та відповідачем було зареєструвано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області шлюб, актовий запис №29.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сумісне життя з відповідачем не склалось і нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. На даний час вона разом з сином проживає окремо від відповідача. Відповідач у вихованні сина участі не приймає, кошти на утримання сина уже близько одного року не надає. В добровільному порядку домовитись з ним про виплату аліментів не є можливим. Для нормального розвитку дитини та часткового вирішення проблем в місяць у середньому потрібні кошти на загальну суму 6000 гривень. Вважає, що аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій сумі.

Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на отримання правової допомоги у розмірі 500 грн. та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву, де позов визнав частково та зазначив, що на даний час син знаходиться на вихованні та утриманні матері. Однак, він також ніс певні витрати на утримання сина та щомісячно передавав позивачці кошти на заберзпечення дитини, купував одяг, їжу та ніс інші загальновідомі витрати. На літніх та осінніх канікулах син проживав із ним у смт. Чоповичі Малинського району. 2010 році йому було постановлено діагноз порушення функції лівої гомілки, у зв`язку з чим він змушений проходити відповідні курси реабілітації та не може нести значні фізичні навантаження на ліву ногу. Він вже досить тривалий час офіційно ніде не працює, має мінливі доходи, інколи допомагає сусідам по господарству - здійснює ремонтні та будівельні роботи. Його орієнтовний місячний заробіток складає 3000 - 4000 тисячі гривень. Разом з тим, він змушений здійснювати догляд за своєю матір`ю, яка є інвалідом 3-ої групи внаслідок захворюванн по ЧАЕС. Також в нього немає власного житла, він зареєстрований та проживає разом із своєю матір`ю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Він не має можливості виплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 3000 гривень, оскільки сам залишиться без засобів до існування. Не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1000 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якому просила її позов задовольнити повністю. У відповіді зазначила, що в поданому відзиві відповідач посилається на те, що він ніс певні витрати на дитину та щомісячно передавав їй кошти на забезпечення дитини, купував одяг, їжу та ніс інші загальновідомі витрати, однак жодного доказу в підтвердження даних доводів не надав. Вказав, що хворіє та змушений проходити відповідні курси реабілітації і не може нести значні фізичні навантаження. Як доказ подав копію консультативного висновку від 2010 року, який призначався для районного військового комісаріату. З цього слідує, що даний діагноз був винесений давно, не несе ніяких наслідків для здоров`я відповідача, оскільки будь-яких доказів тривалого лікування від вказаного захворювання та витрат на таке лікування відповідач не надав. Крім того відповідачем зазначено, що він тривалий час офіційно ніде не працює, так як змушений здійснювати догляд за своєю матір`ю, яка є інвалідом 3-ої групи, захворювання якої пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС. В підтвердження цього надав копію додатка до акта огляду МСЕК від 17.04.08 року та копію довідки від 10.12.2019 року. В копії акту огляду МСЕК від 17.04.08 року вказано, що ОСОБА_5 протипоказана лише важка фізична робота, що не заважає матері відповідача до даного часу працювати ветеринарним лікарем в ветстанції в с.Чоповичі. Тобто, про ніякий догляд за матір`ю відповідача мова йти не може, тим більше відповідач вказує, що не може працювати офіційно, однак він працює неофіційно на підприємстві по виготовленню деревних палетів і має там немалий дохід.

Для нормального розвитку дитини та часткового вирішення її проблем в місяць потрібні кошти в загальній сумі близько 6000 гривень, які складаються з: 500 гривень на відвідування дитсадка, 800 гривень на купівлю одягу, 400 гривень на купівлю предметів особистої гігієни, 2500 гривень на купівлю продуктів харчування, 400 гривень на інші потреби (іграшки, книжки, відвідування зоопарків та інших місць розвитку дитини, тощо) та 1557,87 гривень на щорічний санаторно-курортний відпочинок дитини у місячному еквіваленті (18694,50 вартість середньої путівки на дитину на відпочинок в Турцію ділимо на 12 місяців).

В суді позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив, просила позов задовольнити та стягнути на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 500грн.

Представник відповідача - адвокат Реус Д.С. в суді позов визнав частково, надав пояснення, аналогічні викладеним в відзиві на позов, не заперечував проти стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 гривень.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03 вересня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5).

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з матір"ю в АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 проживає в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, що підтверджується довідкою з місця реєстрації ( а.с. 32) .

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Сторони не досягли домовленості щодо розміру аліментів, яку має надавати відповідач на утримання дитини.

Відповідачем не надано суду доказів того, що він має хронічні захворювання чи є інвалідом та потребує додаткових витрат на лікування.

Посилання відповідача на те, що він не працює, так як здійснює догляд за матір"ю, яка є інвалідом 3 групи, суд оцінює критично, так як відповідно до наданих відповідачем копій документів його мати- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом 3 групи внаслідок захворювання ЧАЕС та їй противопоказана важка фізична праця (а.с.40-42). В суді позивачка стверджувала, що мати відповідача працює ветеринарним лікарем і це не спростовано відповідачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, з урахуванням того, що відповідач працює неофіційно, має мінливий дохід, з урахуванням розміру середньої місячної заробітної плати в Житомирській області у листопаді 2019 року (8735грн) в твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В задоволенні вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 500 гривень необхідно відмовити, так як позивачкою не надано суду доказів понесення нею таких витрат.

Вимога позивачки про допущення негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми стягнення за місяць є виправданою інтересами дитини і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 12-13,81, 141, 263-265,352,354, 430 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 840грн.80коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його складання повного рішення, яке складено 17.01.2020 року.

Суддя Л. І. Лівочка