Постанова

Іменем України

02 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 757/15461/19-ц

провадження № 61-22589св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 івна,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Саліхова В. В., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що з грудня 1997 року вона працювала на посаді математика третьої категорії Державного підприємства «Донецька залізниця» (далі - ДП «Донецька залізниця»). Згідно з наказом

від 19 листопада 2008 року № 260/ос її було переведено на посаду начальника відділу адміністрування систем управління базами даних інформаційно-обчислювального центру ДП «Донецька залізниця».

У подальшому, відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року

№ 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ДП «Донецька залізниця» реорганізоване шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», у зв`язку з чим Інформаційно-обчислювальний центр ДП «Донецька залізниця» перетворено у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Наказом виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 29 липня

2016 року № 1 «По особовому складу» з 01 серпня 2016 року з нею продовжено дію безстрокового трудового договору на посаді начальника відділу адміністрування систем управління базами даних з окладом у розмірі

5 790,00 грн.

01 березня 2017 року, на підставі наказу голови правління АТ «Укрзалізниця»

від 20 березня 2017 року № 154, наказом виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 21 березня 2017 року № 21/ІOЦ, їй збільшено посадовий оклад до 7 238,00 грн.

Наказом структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 17 березня

2017 року № 236/ДНД та наказом виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 17 березня 2017 року № 19/ІOЦ, встановлено простій для всіх працівників виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр».

Наказом виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 04 травня

2017 року № 38/ос її звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

У день звільнення з роботи, роботодавець видав їй трудову книжку, однак остаточного розрахунку не провів, з огляду на, що заборгованість із заробітної плати становить: за липень 2016 року - 3 252,38 грн; з 16 березня 2017 року по

04 травня 2017 року (включно з компенсації за тринадцять днів невикористаної щорічної відпустки) - 10 516,73 грн.

Оскільки роботодавець не здійснив виплату належних їй при звільненні сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України, вона має право на отримання:

- середнього заробітку за весь час затримки їх виплати, згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України, що станом на 31 серпня 2018 року становить

121 142,55 грн;

- компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2 421,82 грн.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача: заборгованість із заробітної плати, у тому числі грошову компенсацію за тринадцять днів невикористаної щорічної відпустки, у розмірі 13 769,00 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 121 142,55 грн; компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2 421,82 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Печерського районного судум. Києвавід 08 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, середній заробіток за час затримки виплати сум та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі

137 333,48 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 05 травня 2017 року, при звільненні роботодавець не провів з нею остаточного розрахунку, зокрема не виплатив заробітну плату, нараховану у періоди: липень 2016 року - 3 252,38 грн; за березень 2017 року - 2 280,76 грн; за квітень 2017 року - 4 613,20 грн; за травень 2017 року - 3 622,77 грн, що разом становить 13 769,11 грн, та включає компенсацію за тринадцять днів невикористаної щорічної відпустки за період з 10 грудня 2016 року по 04 травня 2017 року у розмірі 3 986,97 грн. Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обов`язку роботодавця щодо дотримання строків розрахунку при звільненні працівника, встановленого статтею 116 КЗпП України. Ураховуючи, що відповідачем не проведено остаточного розрахунку при звільненні позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Укрзалізниця» заборгованості із заробітної плати, у тому числі грошової компенсації за тринадцять днів невикористаної щорічної відпустки, у розмірі 13 769,00 грн; середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 121 142,55 грн; компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2 421,82 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» задоволено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що АТ «Укрзалізниця» не є належним відповідачем за вимогами позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів, оскільки відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов`язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути зазначено, а правонаступництво вважається здійсненим з моменту виключення юридичної особи попередника з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань. На дату розгляду справи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутній запис про припинення ДП «Донецька залізниця», а тому ДП «Донецька залізниця» є юридичною особою, яка самостійно несе відповідальність за договірними та позадоговірними зобов`язаннями, у тому числі обов`язки щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати.

Перевіряючи доводи АТ «Укрзалізниця» про відсутність у товариства обов`язку відповідати за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», апеляційний суд урахував, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, зокрема ДП «Донецька залізниця». Однак, оскільки згідно з пунктами 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України

від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» проведенню реорганізації (злиття) Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, у тому числі ДП «Донецька залізниця» у АТ «Укрзалізниця» має передувати інвентаризація майна підприємств, що реорганізуються (зливаються) та складання зведених актів оцінки майна та зведених передавальних актів, а тому відсутність між

ДП «Донецька залізниця» та АТ «Укрзалізниця» передавального акта, який би підтверджував перехід усіх прав, активів, зобов`язань і боргів ДП «Донецька залізниця» у статутний капітал АТ «Укрзалізниця», свідчить про те, що до

АТ «Укрзалізниця» не перейшов обов`язок зі сплати позивачці заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій вона просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року та залишити в силі рішення Печерського районного судум. Києвавід 08 листопада 2019 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про акціонерні товариства», Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», унаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що АТ «Укрзалізниця» не є правонаступником Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підвідомчих підприємств і закладів, яким є ДП «Донецька залізниця», у зв`язку з чим обов`язок виплати заробітної плати позивачу та інших платежів має нести ДП «Донецька залізниця».

Натомість, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 05 травня 2017 року, при звільненні не отримала усі належні їй платежі, а тому зобов`язання з їх виплати перейшли до АТ «Укрзалізниця», як правонаступника ДП «Донецька залізниця».

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2020року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що з 08 грудня 1997 року ОСОБА_1 працювала на посаді математика третьої категорії ДП «Донецька залізниця». Згідно з наказом ДП «Донецька залізниця» від 19 листопада 2008 року № 260/ос ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу адміністрування систем управління базами даних інформаційно-обчислювального центру ДП «Донецька залізниця».

У зв`язку з реорганізацією інформаційно-обчислювального центру ДП «Донецька залізниця» у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», наказом від 29 липня 2016 року № 1 «По особовому складу» з ОСОБА_1 з 01 серпня 2016 року продовжено дію безстрокового трудового договору на посаді начальника відділу адміністрування систем управління базами даних з окладом у розмірі

5 790,00 грн.

Наказом виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 21 березня

2017 року № 21/ІOЦ «Про підвищення годинних тарифних ставок та посадових окладів» з 01 березня 2017 року на 25 процентів підвищено годинні тарифні ставки та посадові оклади працівників, у зв`язку з чим посадовий оклад

ОСОБА_1 складав 7 238,00 грн.

Наказом структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 17 березня

2017 року № 236/ДНД, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі територією, встановлено початок простою з 20 березня

2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції.

Наказом виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 17 березня

2017 року № 19/ІOЦ, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі територією, встановлено початок простою з 08:00 години 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр».

Наказом виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 04 травня

2017 року № 38/ос ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Аналогічною за змістом є частина перша статті 4 ЦПК України.

Аналіз норм процесуального законодавства, чинного на дату звернення

ОСОБА_1 з позовом до суду, дає підстави для висновку, що суд розглядає цивільні справи не інакшеяк за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що АТ «Укрзалізниця» не є правонаступником за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», оскільки: по-перше, моментом переходу прав та обов`язків до правонаступника юридичної особи слід вважати дату внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи, тоді як у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній запис про припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України, а по-друге, відсутній перевальний акт, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня

2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», який би підтверджував перехід усіх прав, активів зобов`язань і боргів ДП «Донецька залізниця» у статутний капітал АТ «Українська залізниця», а тому АТ «Укрзалізниця» не єналежним відповідачем у справі.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна оскільки, суд їх дійшов з порушенням норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється у результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частиною першою статті 56 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб`єкт господарювання (господарська організація) може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Як випливає із зазначених норм законодавства, правовий інститут реорганізації регулює відносини, одночасно пов`язані із припиненням тих юридичних осіб, що існують, та створенням нових господарських організацій - правонаступників. При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників.

При реорганізації у формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов'язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов'язків.

Згідно з положеннями статті 107 ЦК України, якою закріплено порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, визначено, що після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу). Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі - товариство), управління і розпорядження його майном, визначено Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування».

Відповідно до частин третьої, шостої, сьомої та дев`ятої статті 2 цього Закону:

- товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття;

- товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту;

- оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання;

- одночасно з прийняттям рішення про утворення товариства Кабінет Міністрів України формує комісію з утворення товариства, до складу якої входять представники Кабінету Міністрів України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Фонду державного майна України, центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, профспілок, що діють у галузі;

- комісія у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту товариства для подання Кабінету Міністрів України;

- зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту;

- розмір статутного капіталу товариства визначається під час його утворення згідно зі зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

Пунктом 2 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» цього Закону встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, згідно зі статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

від 02 вересня 2015 року № 735 «Питання акціонерного товариства «Українська залізниця», АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Донецька залізниця». Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.

У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ «Укрзалізниця». Держава не має права вилучити якусь частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Постанова № 200) постановлено утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (код згідно з ), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

За змістом пунктів 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України№ 200 комісія з утворення АТ «Укрзалізниця» мала у чотиримісячний строк з дати затвердження її персонального складу подати Міністерству інфраструктури: зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу товариства; зведені передавальні акти майна, земельних ділянок; проект статуту товариства. Міністерство інфраструктури мало, серед іншого забезпечити проведення інвентаризації, затвердити переліки та зведені акти інвентаризації майна (зокрема Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств, зазначених у додатку 1); затвердити зведений акт оцінки, зведені перелік і передавальний акт майна; подати в установленому порядку Кабінету Міністрів України на затвердження проект статуту товариства; вжити до 31 грудня

2015 року заходів для припинення Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств, зазначених у додатку.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» (далі - Постанова № 604) установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за АТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови. Під час проведення інвентаризації та оцінки майна мають бути сформовані окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобов`язань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобов`язань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку надавалася фінансова звітність; сформовані окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України; після завершення тимчасової окупації та завершення проведення антитерористичної операції має бути проведена інвентаризація та оцінка майна і за результатами подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу АТ «Укрзалізниця» згідно із законодавством.

Зазначені вище положення постанов Кабінету Міністрів України № 200 та № 604 взагалі не регулюють питання правонаступництва, не призупиняють реорганізацію і не визначають те, що певне майно чи зобов`язання не переходить до АТ «Укрзалізниця», як помилково вважав суд апеляційної інстанцій; вони лише описують порядок обліку такого майна - за якою вартістю воно обліковується, відображається в балансі чи обліковується на позабалансових рахунках.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (у редакції, що діяла станом на 21 жовтня 2015 року - дату реєстрації АТ «Укрзалізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Передавальний акт складено 05 серпня 2015 року, державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, однак припинення ДП «Донецька залізниця» не зареєстровано.

Ураховуючи, що відповідно до частини шостої статті 2 «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації -

21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця».

Саме такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові

від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19).

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення ДП «Донецька залізниця», а також передавального акта між ДП «Донецька залізниця» та АТ «Українська залізниця», який би підтверджував перехід усіх прав, активів, зобов`язань і боргів ДП «Донецька залізниця» у статутний капітал АТ «Укрзалізниця», свідчить про те, що правонаступництво не відбулося, а тому АТ «Укрзалізниця» є неналежним відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалюючи у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав того, що АТ «Укрзалізниця» не є правонаступником ДП «Донецька залізниця», апеляційний суд не перевірив обгрунтованість доводів апеляційної скарги АТ «Укрзалізниця» щодо правильності нарахованої позивачем заборгованості щодо виплати заробітної плати та інших платежів, та не надав оцінки доводам відповідача про те, що про те, що з 20 березня 2017 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, у період існування яких товариство об`єктивно, з незалежних від нього причин було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), у тому числі щодо позивачки, зокрема вказував на те, що матеріали справи не містять належним чином складених табелів обліку робочого часу за березень-травень 2017 року, у результаті чого, за відсутності первинних документів неможливо визначити кількість часу, відпрацьованого працівником. Зазначене, з урахуванням повноважень Верховного Суду, визначеного статтею 400 ЦПК України, унеможливлює ухвалення нового судового рішення, а тому оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ураховує тривалість розгляду зазначеної справи у суді, разом з тим, оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин справи, надання оцінки та переоцінки доказів, зазначене унеможливлює ухвалення ним нового судового рішення.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З огляду на висновок касаційного суду щодо результатів вирішення касаційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В.Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко