Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/588/20

Провадження №2/377/300/20

09 грудня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Щуковської А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

30 вересня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 104, 110-112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 23 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 21.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 21. За час спільного проживання в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення до суду є те, що в силу психологічної несумісності їх характерів у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Останнім часом їх стосунки погіршилися, а на даний час стали взагалі неможливими. Відповідач став часто зловживати спиртними напоями, влаштовувати сварки. Неадекватна поведінка відповідача продовжується тривалий час, останнім її проявом стало те, що відповідач наніс позивачу тілесні ушкодження, внаслідок чого вона була вимушена звернутися із заявою до поліції, за результатами якої відкрито кримінальне провадження та внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 23.09.2020 року. З часом виявилося, що у сторін різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, відповідача не цікавить життя їх сім`ї, він нічого не бажає змінювати у своїй поведінці. На момент подачі позовної заяви сторони проживають окремо. Шлюб між сторонами носить формальний характер, а його збереження є неможливим. Спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Ухвалою судді від 09 жовтня 2020 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06 листопада 2020 року.

06 листопада 2020 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 24 листопада 2020 року.

Ухвалою суду від 24 листопада 2020 року розгляд справи було відкладено на 09 грудня 2020 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.

В призначене судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, виданого 23 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 23 лютого 2002 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що був здійснений актовий запис № 21. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 .

Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є відповідач, мати позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка долучена до матеріалів справи, який на час розгляду справи є повнолітнім.

Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що нормальні сімейні стосунки між сторонами не склалися через зловживання відповідачем спиртними напоями, влаштовуванням ним сварок, скандалів, нанесенням тілесних ушкоджень. У сторін різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. На момент подачі позовної заяви сторони проживають окремо. Шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, неповнолітніх дітей у сторін немає.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище ОСОБА_5 .

Виходячи зі змісту ст. ст. 141-142 ЦПК України та враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 21.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 09 грудня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька