14.01.2020 227/112/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів (в порядку ст.84 ЦПК України) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано копії наявних в неї документів.

Окрім того, позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів у АТ «Українська залізниця», а саме засвідчені належним чином копії наказів про встановлення простою, скорочення штату працівників та звільнення позивача, відповідні відомості про ознайомлення з вказаними наказами позивача, підстави для прийняття відповідачем рішення про компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 43 дні та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 1 середньомісячного заробітку, а також витребувати у Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області індивідуальні відомості про неї як про застраховану особу за формою ОК-5.

Розглянувши зазначене клопотання, суд вважає, що у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:1) верховенство права;2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;4) змагальність сторін;5) диспозитивність;6) пропорційність;7) обов`язковість судового рішення;8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;10) розумність строків розгляду справи судом;11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.7 ст.81 ЦПК суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.2 ст.84 ЦПК України в клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як вбачається зі змісту клопотання позивача, ані нею, ані її представником не вживалося жодних заходів для отримання цих доказів самостійно.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Закріплене Конституцією України право на інформацію передбачено, насамперед, Законами України "Про звернення громадян", "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації" та іншими нормативно-правовими актами.

Закон України "Про інформацію" встановлює, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Під інформацією Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до Закону право на інформацію охороняється законом та держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Також ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Таким чином, на момент звернення до суду із клопотанням про витребування доказів позивачем не надано будь-яких доказів того, що вона або її представник за договором про надання юридичних послуг зверталися до відповідача і її право на збір інформації стосовно себе для надання в подальшому до суду як доказів по справі, було порушено відповідачем, в зв`язку із чим потребує захисту та дій суду щодо сприяння в отриманні доказів в порядку ст.84 ЦПК України.

Окрім того, позивач в своєму клопотанні зазначає про необхідність витребування доказів в Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України в Донецькій області , а саме її індивідуальних відомостей про неї як застраховану особу (форма ОК-5). При цьому зазначає, що має можливість звернутися самостійно до підрозділу Пенсійного фонду України для отримання цих доказів, але оскільки вона проживає в м.Іловайськ Донецької області, для звернення до найближчого підрозділу Пенсійного Фонду України їй необхідно буде перетинати лінію розмежування, що складає небезпеку для її життя.

Суд не може прийняти до уваги зазначений аргумент позивача в обґрунтування необхідності витребування доказів з Добропільського об`єднаного управління ПФУ, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово перетинала лінію розмежування, в тому числі й для укладання договору про надання юридичних послуг № М-11/19 від 01.11.2019 року в м.Маріуполі Донецької області. Таким чином, позивач має реальну можливість самостійно звернутися до підрозділів ПФУ та отримати інформацію щодо себе та сплачених страхових внесків відповідачем за спірний період.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року № 13-1 «Про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 р. за № 991/27436, Пенсійним фондом України запроваджено веб-портал електронних послуг, який надає можливість застрахованим особам за допомогою електронного цифрового підпису отримувати відповідні довідки, достовірність яких підтверджується QR-кодом, зокрема, і довідки про застрахованих осіб.

Оскільки будь-яких доказів неможливості отримання інформації, яку позивач просить суд витребувати в порядку ст. 84 ЦПК України, позивачем до суду не надано, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Суддя В.В. Корнєєва