Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2020 Справа №607/756/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Крупи А.О.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 16 жовтня 2019 року близько 20 годин вечора на його виклик приїхало таксі під керуванням ОСОБА_4 . Під час посадки пасажирів в автомобіль, водій ОСОБА_4 не переконавшись, чи двері його автомобіля з пасажирами зачинені, несподівано почав рухатись в напрямку дороги, чим грубо порушив п. 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України. В результаті цього ОСОБА_4 заднім правив колесом свого автомобіля переїхав праву ногу позивача, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. У зв`язку із цим, позивач поніс витрати на купівлю упродовж жовтня-листопада 2019 року ліків на суму 1000 гривень. Крім цього, у грудні 2019 р. в аптеках він поніс витрати на купівлю ліків на суму 550 гривень. Відповідач спричинив йому майнову шкоду на загальну суму 1550 гривень. Відповідача ОСОБА_4 за порушення ПДР України притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідач своїми діями заподіяв позивачу моральну шкоду, яка виразилась в його душевних стражданнях та душевній травмі, в перенесеному в результаті наїзду на ногу стресі, фізичному болю, приниженні честі і гідності та ділової репутації, оцінює в 30 000 гривень. Просить стягнути з ОСОБА_4 на свою користь матеріальну і моральну шкоду в сумі 31 550 грн.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає, що письмові докази, а саме не фіксальні чеки з аптек є не належними, достатніми та допустимими доказами, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні медичні висновки та виписки про необхідність проведення відповідного лікування позивачу, медичні рецепти з переліком ліків для застосування позивачем, а також відсутні інші докази, які мають причинно-наслідковий зв`язок із ДТП. Крім того, на його думку, позивач не надав пояснення в чому виявилася спричинена йому моральна шкоди, а також чим саме керувався позивач визначаючи розмір моральної шкоди у 30000,00 грн. Вважає, що вимоги позивача фактично ґрунтуються на домислах. У задоволення позову просить відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити в повному обсязі, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовних вимог не визнав та заперечив щодо їх задоволення.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив.

Як вбачається із постанови старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 25.11.2019 року, «..16.10.2019 року в чергову частину Терпнопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що на прилеглій території ресторану «Старий Млин» м.Тернопіль автомобіль таксі переїхав йому ногу…Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2019 року, близько 20:55 год. ОСОБА_4 керував автомобілем «Daihatsu Siron» р.н. НОМЕР_1 та знаходився на прилеглій території до ресторану «Старий Млин», що по вул. Бродівська, 1а м. Тернопіль, здійснюючи посадку пасажирів через задні праві двері вказаного транспортного засобу. В цей час біля задніх правих дверей автомобіля «Daihatsu Siron» р.н. НОМЕР_1 знаходився ОСОБА_3 очікуючи посадки у вказаний транспортний засіб. Перед початком руху, водій ОСОБА_4 не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не зважаючи на те, що задні праві двері його автомобіля відчиненні та біля них знаходиться ОСОБА_3 його транспортний засіб, розпочав рух та заднім правим колесом переїхав праву ногу ОСОБА_3 , внаслідок чого останній тримав тілесні ушкодження…Згідно висновку судово - медичної експертизи № 1042 від 31.10.2019 року в гр-на ОСОБА_5 виявлено ознаки забиття м`яких тканин правої стопи у вигляді набряку та діагностовано після травматичний тендиніт (запальні зміни) сухожилків м`язів розгиначів цієї стопи та синець по тильній поверхні правої стопи, що поширюється на тильно - зовнішню поверхню першого пальця із забиттям тканини, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я…». Відомості про дану обставину, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003021 від 17.10.2019 за ознаками кримінального провадження передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 25.11.2019р. кримінальне провадження №0003021 від 17.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно повідомлення Управління патрульної поліції в Тернопільській області за № 202зі/41/33/01-2019 від 13.12.2019 року, ОСОБА_4 постановою у справі про адміністративне правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121-2 КУпАП (порушення правил перевезення пасажирів при наданні послуг з перевезення пасажирів), що також визнається представником відповідача.

Таким чином, на підставі наведених доказів, суд вважає доведеність винуватості ОСОБА_4 у порушенні ПДР України, як наслідок притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП. Внаслідок таких дій відповідача, позивачу заподіяно тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно наявних при матеріалах справи касових чеків аптеки №1 документально підтверджено понесені позивачем витрати на лікування, внаслідок отриманих травм, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на загальну суму 550 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 щодо відшкодування витрат на лікування, внаслідок отриманих травм, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, підлягають до часткового задоволення на суму 550 грн. Проте, суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування йому матеріальної шкоди понесених ним на купівлю ліків упродовж жовтня-листопада 2019 року на 1000 грн., оскільки такі витрати не підтверджено належними та допустимими доказами.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди із відповідача ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

За приписами статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, занаявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача ОСОБА_4 , причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача, характеру заподіяних травм позивачу діями відповідача. Зокрема, моральна шкода полягає у душевних стражданнях позивача у зв`язку із перенесеному в результаті наїзду на ногу фізичному болі.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер неправомірних дій відповідача, тривалість порушення прав позивача, глибину його душевних та психічних страждань пов`язаних з ушкодженням здоров`я, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих зв`язків, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд погоджується з твердженням позивача, щодо спричинення йому моральної шкоди завданими діями відповідача, враховуючи принцип розумності та справедливості, обставини справи, розмір спричиненої матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, в розмірі 5000 грн., які слід стягнути із відповідача у користь позивача.

Також, суд вважає, що з ОСОБА_4 в користь держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору, відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 317, 326, 1166 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 550 (п`ятсот п`ятдесят) грн. завданої матеріальної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) грн., завданої моральної шкоди, а також 840 (вісімсот сорок) грн.. 80 коп. сплаченого судового збору.

У решті вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 01 грудня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан