ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1551/19
Провадження № 22-ц/4820/193/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю апелянта ОСОБА_1 , представника відповідача Богуцького Д.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №679/1551/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 листопада 2019 року (суддя Гавриленко О.М.) про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про стягнення одноразової страхової виплати.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області одноразову страхову виплату в сумі 74936 грн. як потерпілому внаслідок втрати професійної працездатності.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 листопада 2019 року провадження у справі закрито з підстав п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права через неправильне тлумачення закону щодо предметної юрисдикції справ такої категорії, зокрема Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до постановлення незаконної ухвали. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що суд відступив від правових висновків, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного суду України і Великої Палати Верховного Суду, згідно яких позови про відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я розглядаються в порядку цивільного судочинства. Зважаючи на викладене, апелянт просив суд скасувати ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 листопада 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області Богуцький Д.М. проти апеляційної скарги заперечив.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Приписами ч. 1 ст. 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, в тому числі на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року №1105-XIV (далі Закон №1105-XIV) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду (ч. 1 ст. 8 Закону №1105-XIV).

Частиною третьою ст. 8 вказаного Закону визначено, що робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Основними завданнями Фонду та його робочих органів згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1105-XIV серед іншого є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього

У частині другій статті 10 цього ж Закону, зокрема, встановлено, що Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку, що визначено ч. 1 ст. 17 Закону №1105-XIV.

Аналіз положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які визначають правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема й компенсацію Фонду та його робочих органів, дає підстави для висновку, що у відносинах, пов`язаних із виплатою страхувальником у передбачених законодавством випадках страхових виплат, ці органи не виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин, а здійснюють владні управлінські функції, спрямовані на забезпечення державних гарантій застрахованими особами своїх прав.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду у зв`язку із тим, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області не сплатило йому одноразову страхову виплату як потерпілому від нещасного випадку на виробництві, яка відноситься до виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та просить стягнути таку виплату, зазначаючи, що відділенням виконавчої дирекції ФССНВ у м. Славута виплачені страхові виплати як потерпілому на виробництві, однак не виплачена саме одноразова страхова виплата.

Таким чином, позивач не погоджується з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень при здійсненні останнім своїх функцій.

На думку колегії суддів, ураховуючи функції Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області та зміст положень вищезазначених норм процесуального права, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спірні правовідносини за предметним та суб`єктним складом мають ознаки публічно-правових та стосуються сфери нарахування і виплат суб`єктом владних повноважень одноразової страхової виплати, а отже підлягають розгляду за правилами КАС України.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №280/1539/15-ц (провадження №14-87цс18) та від 25 квітня 2018 року у справі №360/1438/16 (провадження №11-350апп18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спір між сторонами має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, а провадження в цій справі слід закрити.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі суперечать закону, оскільки на правовідносини даної справи поширюється юрисдикція місцевого загального суду та позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є такими, що не заслуговують на увагу.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не застосував правові висновки Верховного Суду України щодо розгляду категорії справ про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я судова колегія вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначалося вище у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №280/1539/15-ц та від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16-а зроблено висновок, що спірні правовідносини мають ознаки публічно-правових та стосуються сфери нарахування і виплат суб`єктом владних повноважень одноразової страхової виплати і підлягають розгляду за правилами КАС України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що закриваючи провадження у справі суд першої інстанції помилково вказав, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань є суб`єктом владних повноважень, оскільки в Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відсутнє поняття вказаного органу, а позов поданий до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Хмельницькій області колегія суддів вважає обґрунтованими, проте це не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Так згідно пункту 1.1 Загальних положень Статуту Фонду соціального страхування України - Фонд соціального страхування України створений відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування„ і є правонаступником Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Фонд у своїй діяльності керується Конституцією України, Основами законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Кодексом законів про працю України, іншими законодавчими актами, прийнятими відповідно до них.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду відповідають обставинам справи, ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та підстави для її зміни чи скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 січня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай