Дата документу 13.01.2020
ЄУ № 2-358/2011
Провадження №4-с/942/2/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Чалого А.В.,
за участю секретаря судового засідання Войтенко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості за аліментами неправомірними, стягувач ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження ? Новопсковський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області,
ВСТАНОВИВ:
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 05 серпня 2011 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, з дня пред`явлення позовної заяви до повноліття дитини.
Проте, заявник зазначає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу здійснив ОСОБА_4 , який діяв від його імені за дорученням, а тому вважає, що дохід від відчуження рухомого майна отримав не він, а ОСОБА_4 .
Крім того, ОСОБА_1 вважає, що дохід від продажу транспортного засобу не є регулярним доходом чи способом заробітку, а є конвертацією майна у грошовий формат, та є таким, що не входить до Переліку виду доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26.02.1993 р. №146.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20 грудня 2019 року скаргу призначено до розгляду на 26 грудня 2019 року.
26 грудня 2019 року розгляд скарги відкладено до 13 січня 2020 року, у зв`язку перебуванням головуючого по справі в нарадчій кімнаті по іншій справі.
Боржник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, відповідно до вимог скарги, просив розглянути справу без його участі.
Стягувач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №2-358/2011 від 21.12.2017 року, виданого Новопсковським районним судом Луганської області з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) щомісячно, з дня реєстрації позовної заяви до повноліття дитини.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості стягнення аліментів з доходу боржника від продажу рухомого майна, суд дійшов наступних висновків.
Заявник стверджує, що на час укладення угоди купівлі-продажу рухомого майна, а саме - 06.09.2017 року, він не був власником транспортного засобу, оскільки здійснив його продаж ОСОБА_4 ще 03.09.2014 року. При цьому нотаріальний договір купівлі-продажу сторони не оформлювали, а обмежились складанням генеральної довіреності з правом розпорядження транспортним засобом.
Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).
Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.
Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Отже, видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
Щодо доводів заявника, що дохід від продажу рухомого майна не входить до Переліку виду доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26.02.1993 р. №146, суд зазначає наступне.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Аналіз положень СК України, зокрема положень ст. 81, ч. 3 ст. 181, ч.2 ст. 182, ст. 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.
Разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).
Водночас положення ст. 81 СК України та ч.3 ст. 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.
При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.
Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.
Зазначена правова позиція викладена в Постанові від 05.09.2019 року, ухваленою Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в справі №760/4569/18-ц.
Керуючись ст.ст. 260, 261, 354, 447-451 ЦПК України, суд
В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості за аліментами неправомірними, стягувач ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження ? Новопсковський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області - відмовити повністю.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий