Єдиний унікальний номер 236/2288/20
Номер провадження 22-ц/804/3476/20
Головуючий у 1 інстанції Сердюк Н.В. Єдиний унікальний номер 236/2288/20
. Номер провадження 22-ц/804/3476/20
О К Р Е М А Д У М К А
судді Донецького апеляційного суду Папоян В.В.
10 грудня 2020 року м.Бахмут Донецької області
Постановою Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року у цивільній справі № 236/2288/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати задоволено частково.
Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року у сумі 4 848 грн. 86 коп. скасовано з ухваленням нового про задоволення вимог в цій частині та змінено рішення в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у загальній сумі 3 305 грн. 37 коп.

Відповідно до ч.3 ст.381 ЦПК України мною підписана постанова від 10 грудня 2020 року, проте я в порядку ч.3 ст.35 ЦПК України викладаю свою окрему думку.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Зазначила, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року. Звільнена наказом № 3804/ДН-ОС від 10 липня 2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Посилаючись на те, що відповідач до теперішнього часу розрахунок з нею не провів, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 15206 грн. 87 коп. за період з березня по липень 2017 року та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3 654 грн. 81 коп.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за квітень - липень 2017 року в загальній сумі 10358,01 гривень, та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 2263,18 грн. з зобов`язанням утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року а також компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за березень 2017 року, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення щодо відмови у стягненні заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року, а також компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за березень 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність заборгованості за спірний період, а доводи щодо невиплати їй заробітної плати за березень 2017 року спростовується наявними у справі доказами, зокрема індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5.

Вважаю, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку. Під час розгляду справи судом було повно, всебічно і об`єктивно перевірено доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам надано правильну правову оцінку. Висновок суду про щодо часткового задоволення позовних вимог є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно копії трудової книжки позивач працювала на різних посадах у відділеннях ДП «Донецька залізниця», зокрема на Станції Іловайськ. Наказом №303 від 15.04.2016 року Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку реорганізована шляхом злиття у ВП «Станція Іловайськ» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Наказом начальника СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» від 17.03.2017 року № 236/ДНД було встановлено початок простою у всіх виробничих підрозділах дирекції з 20.03.2017 року. Пунктами 2 - 4 цього наказу визначено, що на час простою встановити щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язати всіх працівників дирекції, які заходяться у простої, з`являтися на свої робочі місця, та розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в «Журналі обліку приходу - уходу працівників, які знаходяться на простої». Призначено відповідальними за облік працівників, які знаходяться на простої. За пунктом 6 наказу на весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код «П». Згідно з пунктом 8 наказу оплату за час простою не з вини працівника провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.

Згідно з наказом (розпорядженням) № 3804/ДН-ОС від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 (16158) звільнено з посади агента комерційного господарства вантажної та комерційної роботи ВП "Станція Іловайськ" станція Торез СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. В наказі зазначено, що ОСОБА_1 має право на компенсацію за 16 днів невикористаної відпустки та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.

З розрахунку заробітної плати за березень 2017 року убачається, що за спірний період позивач відпрацювала 12 днів та 10 днів знаходилась у простої, та їй було нарахована 4848,86 грн. заробітної плати (до виплати - 3855,73 грн.)

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє в реалізації ними прав, передбачених кодексом. У відповідності до вимог процесуального права, сторонам роз`яснено обов`язок надати докази на підтвердження зазначених ними обставин.

Вважаю, що, позивачем по справі не підтверджено факт невиплати заробітної плати за березень 2017 року виходячи з наступного.

У матеріалах справи наявні Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, де міститься інформація про нарахування за березень 2017 року позивачу заробітної плати у сумі 4848,86 грн. (яка співпадає з сумою нарахованої заробітної плати, зазначеною у розрахунковому листі за березень 2017 року), за квітень-липень нарахувань не було. Убачається, що нарахування за березень 2017 року було здійснено за 31 день, тобто за повний місяць та до страхового стажу зараховано 31 день.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги, що наявна в індивідуальних відомостях інформація не підтверджує виплати нарахованої заробітної плати оскільки відповідно до частин 2, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Частиною 2 ст. 24 вказаного Закону визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 які надані до суду на позивача вбачається, що страхові внески за березень 2017 року сплачені. Тобто відсутні підстави вважати, що нараховані працівнику грошові кошти за оплату праці у березні 2017 року не виплачені. Сама по собі інформація про розмір нарахованої заробітної плати не є належним підтвердженням того, що заробітна плата за березень 2017 року не виплачена.

Таким чином, з урахуванням наведених норм та оцінивши докази в сукупності, на мою думку, слід дійти висновку, що позивачем не доведено належних доказів невиплати нарахованої йому заробітної плати за березень 2017 року.

За таких обставин були відсутні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та стягнення заробітної плати за березень 2017 року та компенсації за втрату частини заробітної плати за цей же період, в зв`язку з порушенням термінів її виплати, яка є похідною вимогою.

Суддя Донецького

апеляційного суду В.В. Папоян