ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/228/19 Номер провадження 22-ц/814/124/20Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В.П. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Болндаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

За участю секретаря судового засідання: Ряднина І.В.,

Позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Хорольської РДА Полтавської області, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про передачу дитини в порядку ч. 4 ст. 159 СК України, відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання в порядку ч. 1 ст. 162 СК України

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену без участі сторін 24 вересня 2019 року під головуванням судді Старокожка В.П.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Хорольської РДА Полтавської області, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про передачу дитини в порядку ч. 4 ст. 159 СК України, відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання в порядку ч. 1 ст. 162 СК України.

Одночасно з цим позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позовних вимог, уточнивши вимоги у якій, просив:

1. Заборонити відповідачу чинити перешкоди спілкуванню малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 по телефону з 19 до 20 години;

2. Зобов`язати відповідача забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_3 з батьком по телефону без присутності відповідача та третіх осіб та проводити підзарядку телефону дитини від електромережі в разі потреби;

3. Заборонити відповідачу чинити перешкоди спілкуванню малолітнього ОСОБА_3 з батьком по власному телефону;

4. Заборонити відповідачу чинити перешкоди телефонним дзвінкам малолітнього ОСОБА_1 до батька з власного телефону дитини в будь-який час з бажанням дитини;

5. Зобов`язати відповідача передати малолітнього ОСОБА_3 під опіку батьку для проживання за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 , в період осінніх канікул;

6. Зобов`язати відповідача надавати можливість зустрічі малолітнього ОСОБА_3 з батьком в дні приїзду батька до теперішнього місця проживання дитини в с. Крюківщина при умові попереднього ( за один день) повідомлення батьком про приїзд до дитини;

7. Зобов`язати відповідача надавати батьку ОСОБА_1 всю наявну інформацію що стосується стану здоров`я дитини та узгоджувати дії, що стосуються лікування дитини в період захворювання дитини;

8. Зобов`язати відповідача забезпечити можливість фізичного доступу батька до малолітнього сина в моменти захворювання дитини для спілкування та піклування про здоров`я дитини, які просив задовольнити.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Хорольської РДА Полтавської області, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про передачу дитини в порядку ч. 4 ст. 159 СК України, відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання в порядку ч. 1 ст. 162 СК України та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи - залишено без розгляду за заявою позивача.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову з уточненнями залишено без задоволення.

Вирішені інші процесуальні питання, такі як: клопотання про обов`язкову явку відповідача в судове засідання, про залишення без розгляду заяви про зупинення провадження у справі, залучення третіх осіб, зобов`язання учасників справи надати суду висновки про доцільність повернення дитини.

З даною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_1 в частині відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції в цій частині скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апелянт вважає таке рішення суду необгрунтованим, вказуючи на те, що у позовній заяві він звертав увагу на наявність перешкод у спілкуванні батька з сином, що встановлені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року у справі №548/205/16-ц не потребує доказування.

Рішення суду, яким було захищено право дитини на піклування з боку батька не виконується у встановлений судом спосіб внаслідок протиправних дій відповідача по переміщенню та зміні місця проживання дитини без відома та згоди батька.

Наводить прецедентну практику ЄСПЛ щодо забезпечення прав та інтересів дитини на збереження сімейних стосунків з тим із батьків, хто не проживає з нею.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив в порядку ч. 4 ст. 159 СК України передати дитину, малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проживання з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку ч. 1 ст. 162 СК України відібрати малолітнього сина від ОСОБА_2 (матері) і повернути його за попереднім місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з батьком, позивачем у справі.

Також позивач просив розглянути по суті клопотання про призначення судово-психологічної експертизи та вирішити питання про розподіл судових витрат у справі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порядок та спосіб забезпечення, обрані позивачем не стосуються предмета спору та виходять за його межі.

Вирішуючи питання обґрунтованості такого висновку місцевого суду, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно роз?яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як зазначалося вище позовними вимогами є - відібрання малолітнього сина сторін у матері та повернення його для постійного проживання з батьком.( позивачем у справі).

Визначений ОСОБА_1 спосіб забезпечення позовних вимог не стосується даного предмета спору.

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що визначені способи забезпечення позову стосуються питання участі батька у вихованні дитини, внаслідок чого є необґрунтованими.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами у іншому провадженні вирішується спір за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про заміну раніше визначеного способу участі у вихованні дитини та визначення місця проживання малолітньої дитини. (справа №548/205/16-ц).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не вказують на їх невідповідність обставинам справи.

Посилання апелянта на першочергове забезпечення інтересів дитини на спілкування та підтримання родинних зв`язків з батьком та наведення прецедентної практики ЄСПЛ з цих питань не підтверджує і не встановлює процесуального права суду шляхом забезпечення позовних вимог вирішувати питання, що виходять за межі предмета спору в справі.

Не є підставою для скасування ухвали місцевого суду і доводи апелянта щодо неврахування судом прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема висновків Європейського суду висловлених у справах « М.С. проти України», «Мамчур проти України», «Вишняков проти України».

Вирішення місцевим судом питання щодо забезпечення позову в жодному випадку не суперечить принципам викладених в даних рішеннях Європейського суду, а відмова в забезпеченні позову жодним чином не порушує права неповнолітньої дитини та відповідає принципу юридичної визначеності .

Доводи апелянта щодо несвоєчасності вирішення місцевим судом питання щодо забезпечення позову є обґрунтованими, однак порушення строків розгляду питання щодо забезпечення позову не вплинуло на законність постановленої судом ухвали про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Хорольського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 січня 2020 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук