У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2020 Справа №607/608/20

15 січня 2020 року

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до АТ ТРЗ «Оріон» про стягнення належних сум при звільненні та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до АТ ТРЗ «Оріон» про стягнення належних сум при звільненні в розмірі 35547 гривень. Обгрунтовує позов тим, що 15 липня 2019 року звільнений за власним бажанням, однак заробітна плата в зазначеному розмірі не виплачена по даний час, що завдало йому також і моральних страждань, розмір яких він оцінює у 10000 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити відомості: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 4 вказаної статті якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки:

1)у ній відсутні такі дані учасників справи як: реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, поштові індекси сторін, код відповідача у ЄДРПОУ, а також повне найменування відповідача;

2)ціну позову у позовній заяві зазначено 35547 гривень. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується. Однак, позивачем, крім стягнення належних сум при звільненні в розмірі 35547 гривень, заявлено також і вимогу про відшкодування моральної шкоди, яку позивач визначив у грошовому вимірі 10000 гривень. Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц зазначив, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою. Відтак сума моральної шкоди в розмірі 10000 гривень повинна включатись до ціни позову;

3)не наведено обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються. Так, позивач вказує, що розмір заборгованості в момент звільнення становив 35547 гривень. Однак, доказів на підтвердження суми заборгованості в позовній заяві не зазначено і до заяви не додано;

4)долучена до позовної заяви копія документа із назвою «Розрахунковий лист за червень 2019» та «Розрахунковий лист за липень 2019» не містить ні найменування підприємства, ні печатки, ні відомостей про те, що сума коштів у розмірі 35547 гривень нарахована, але не виплачена відповідачем. Довідки про розмір заборгованості АТ ТРЗ «Оріон» перед ОСОБА_1 позивач не надав та не зазначив у позовній заяві причини, з яких цей доказ не може бути подано разом із позовною заявою. При цьому суд звертає увагу, що в разі надання довідки підприємства про розмір заборгованості, працівник управі звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, що є значно простішою та швидшою судовою процедурою, аніж позовне провадження;

5)не наведено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

6)відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

7)до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Так, відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір». Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), а також значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялися позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року в справі № 226/168/15-ц. У цій справі позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Верховний Суд, на підставі зазначених вимог закону, прийшов до висновку, що такі вимоги не є вимогами про поновлення на роботі та про стягнення заробітної сплати, а тому позивач не звільнений від сплати судового збору. Така ж правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові № 162/941/16-ц від 26 квітня 2018 року (справа про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди), у якій, зокрема вказано, що на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не звільнений від сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди і судовий збір у цій частині йому необхідно сплатити на загальних підставах. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму (840,80 гривень) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму (10 510 гривень). Однак, позивачем судового збору не сплачено.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином позивачу слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, а саме:

1)зазначити в позовній заяві такі дані учасників справи як: реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, поштові індекси сторін, код відповідача у ЄДРПОУ, а також повне найменування відповідача;

2)зазначити в позовній заяві ціну позову відповідно до розміру всіх заявлених вимог майнового характеру;

3)навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4)надати докази на обгрунтування розміру позовних вимог про стягнення належних сум при звільненні, зокрема довідку про розмір заборгованості АТ ТРЗ «Оріон» перед ОСОБА_1 , а у випадку неможливості її подання зазначити причини, з яких цей доказ не може бути подано позивачем;

5)навести в позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

6)надати підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

7)сплатити судовий збір у розмірі 840,80 гривень, надавши оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до виправленої позовної заяви її копію (а в разі долучення до неї нових документів і їх копій), відповідно до кількості відповідачів.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном десять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ ТРЗ «Оріон» про стягнення належних сум при звільненні та моральної шкодизалишити без руху і надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном десять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяН. М. Сташків