Постанова

Іменем України

08 січня 2020 року

м. Київ

справа № 545/3882/16-ц

провадження № 61-23844св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 , на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року в складі судді Стрюк Л. І. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 березня

2017 року в складі колегії суддів: Пікуля В. П., Панченка О. О., Прядкіної О. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 13 жовтня 2016 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га для індивідуального садівництва, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 .

Проте договір укладений внаслідок обману з боку продавця, яка не повідомила його про наявність на земельній ділянці дачного будинку та існування обмежень у використанні земельної ділянки - охоронна зона навколо (вздовж) енергетичної системи.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 13 жовтня 2016 року між ним та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А. В. за реєстровим номером 3710., стягнути

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 40 800 грн. тасудовий збір у розмірі 1102 грн. 42 коп., а всього 41902 грн. 42 коп.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 рок, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не зазначено будь-яких обставин, які свідчать про факт обману та наявність умислу в діях відповідача, оскільки обставини щодо наявності будівлі та встановлення охоронної зони навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи безпосередньо зазначені у тексті оспорюваного договору. Твердження позивача про введення його в оману за допомогою довідки

СТ «Нафтовик» про відсутність капітальних будівель не є переконливими. Не підлягає задоволенню й вимога про відшкодування збитків у розмірі 40 800,00 грн, оскільки вона безпосередньо пов`язана з вимогою про визнання договору недійсним.

Аргументи учасників справи

У травні 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що покупця введено в оману про обставину наявності капітальної забудови на придбаній земельній ділянці, оскільки відповідно до пункту 3.2 укладеного договору на земельній ділянці будь-які будівлі відсутні. Як вбачається з довідки СТ «Нафтовик» 06 жовтня 2016 року № 21, на цій земельній ділянці капітальні споруди відсутні, тоді як згідно зі звітом про обстеження технічного стану будівлі, виготовленого експертом Рожко В. Н. , будівля, яка знаходиться на земельній ділянці за адресою:

АДРЕСА_1 , є капітальною спорудою. Позивача не повідомлено, що дана будівля є самочинним будівництвом, а також порушено правила, пов`язані з встановленням охоронної зони, яка забороняє будувати дачні будинки на цій земельній ділянці.

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 на касаційну скаргу, в якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 12 травня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

МОТИВУВАЛЬНАЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 13 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 (продавцем) та ОСОБА_1 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.2 договору - експлікація земельних угідь: площа земельної ділянки - 0,0600 га, у тому числі за земельними угіддями: багаторічні насадження - 0,0400 га, малоповерхова забудова - 0,0019 га, землі під житловою забудовою - 0,0181 га.

Згідно з пунктом 3.3 договору відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 щодо відчужуваної за цим договором земельної ділянки встановлені наступні обмеження у використанні: охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи, площа земельної ділянки (її частини), на яку поширюється дія обмеження - 0,0600 га.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту

є усталеним у судовій практиці.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Встановивши, що позивачем не доведено наявності підстав, передбачених статтею 230 ЦК України для визнання недійсним договору. суди зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку

з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судові рішення ? без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат