Справа № 211/1839/19
Провадження № 2/211/149/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2020 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарях Польчик Л.В., Преліпової О.М.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представників відповідача АТ «ОГС «Криворіжгаз» Ньорби А.В., Мартинової Н.Ю.

у відсутність позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Роз цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив :

позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що є побутовим споживачем природного газу з метою приготування їжі у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Нарахування за спожитий природний газ до 01.01.2018 року здійснювалися згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 23.03.2016 року № 203, відповідно 5,4 м. куб., на одну особу на плиту газову у разі відсутності централізованого постачання гарячої води та газового водонагрівача.

31.08.2017 року на виконання Плану розвитку газорозподільної системи Товариства на 2016-2025 роки, на трьох окремих фасадних газопроводах - вводах кожного з під`їздів будинку АДРЕСА_2 , представниками «Криворіжгаз» були встановлені під`їздні вузли обліку природного газу типорозміром G-10, G-10, G-16. Введення в експлуатацію вищезазначених вузлів обліку (лічильників ) відбулось 01.01.2018 року.

Розрахунок обсягу природного газу спожитого мешканцями, зокрема ним (за відсутності індивідуального лічильника газу) визначається пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі, або іншому ізольованому житловому приміщенні у відповідності до постанови КМУ від 16.01.2002 року № 620.

Після встановлення вузла природного газу на ІІ-й під`їзд та здійснення за ним нарахування, обсяг спожитого природного газу за його квартиру за січень 2018 року збільшився з 5,4 куб. метрів до 16,28 куб. метрів, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання.

З огляду на викладене вважає дії відповідача щодо встановлення під`їздних вузлів обліку природного газу замість квартирних, незаконними та такими, що порушують ЗУ «Про захист споживачів», Типовий договір розподілу природного газу (постанова НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 р.), Кодекс газорозподільних систем (постанова НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р.), та ЦК України. Просить визнати незаконним дії відповідача щодо встановлення вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі другого під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 з метою комерційного обліку. Зобов`язати відповідача з 01.01.2018 року здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3 відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, згідно норм діючого законодавства. Зобов`язати відповідача встановити у його квартирі за вказаною адресою індивідуальний лічильник обліку природного газу.

Представником відповідача було надано суду відзив на позов, в задоволенні якого представник просить суд відмовити. Свою позицію мотивує тим, що ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» правомірно встановлено загально будинковий вузол обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , згідно вимог кодексу ГРМ та на виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на 2016-2025 р.р., затвердженої постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547 та в подальшому постановою НКРЕКП №2347 від 22.12.2016 року, від яких підприємство не вправі відступати. Крім того, введення загальнобудинкового вузла обліку в експлуатацію здійснено відповідно до вимог глави 4 розділу 10 кодексу ГРМ. Зауважує, що з моменту опломбування оператором ГРМ будинкового вузла обліку та складання акта приймання будинкового вузла обліку в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку відповідно до Тимчасового положення. У випадку відмови балансоутримувача від врегулювання договірних відносин з Оператором ГРМ, комерційний облік, а також розрахунки з побутовим споживачами (у яких відсутні індивідуальні вузли обліку) здійснюють на підставі показів загальнобудинкового вузла обліку, оскільки взаємовідносини між Оператором ГРМ та споживачем, у тому числі щодо обліку природного газу за показами загальнобудинкового обліку, в повній та достатній мірі врегульовані договором розподілу природного газу, укладеного на основі Типового договору розподілу. У частині першій статті 6 Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не зазначено право на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так загальнобудинкових лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого газу населенням. При цьому відповідач звертає увагу, що вище зазначений обов`язок на встановлення лічильника газу трактується Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти відповідача. Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по обєкту споживача використовуються дані комерційного вузла Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного вузла обліку природного газу споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ.

Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІХ кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора ГРМ та на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються з нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Вважає, що доводи представника позивача про відсутність акту розмежування балансової належності також не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки згідно п. 1 розділу ІІІ глави 5 Кодексу газорозподільних систем за відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за обєктами суміжних субєктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені обєкти, зобовязаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до обєктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. Отже, правовідносини, щодо укладення вказаного акту існують між Оператором ГРМ, в даному випадку відповідач ПАТ «Криворіжгаз», та балансоутримувачем будинку і стосуються експлуатаційної відповідальності між ними. Крім того, Кодекс ГРМ не ставить встановлення загальнобудинкового ВОГ в залежність від наявності Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Навпаки, в главі 5 розділу 9 кодексу ГРМ зазначено, що балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Станом на момент подання позовної заяви, позивач забезпечений згідно вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лічильником газу, а саме встановленим загальнобудинковим приладом обліку, а тому предмет спору в даній частині позовних вимог, відсутній.

Також, в обґрунтування своїх заперечень, надала додаткові пояснення, згідно яких зазначено наступне. В зв`язку з тим, що 08.08.2018 року Верховним Судом, було здійснено розгляд аналогічної справи за позовом Громадської організації «Обєднання споживачів природного газу міста Житомира» до ПАТ «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз збут» про визнання дій ПАТ «Житомиргаз» в частині визначення обєму та обсягу газу, виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу протиправними; ТОВ «Житомиргаз збут» в частині нарахування плати за спожитий природний газ, виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу протиправними, а також зобовязати відповідачів припинити такі дії, ПАТ «Криворіжгаз» вважає за доцільне звернути увагу суду на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 08.08.2018 року.

Однією з позовних вимог позивача є зобовязання ПАТ «Криворіжгаз» здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту споживача відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою КМУ №203 від 23.03.2016 року. Проте, звертає увагу суду, що 30.05.2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва по справі №826/2507/18 винесено рішення, яким визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Постановою Верховного Суду від 27.11.2018 року рішення окружного адміністративного суду залишено без змін. Таким чином, на час розгляду справи постанова КМУ №203 від 23.03.2016 року була скасована, отже відсутні підстави для застосування зазначеної постанови при вирішенні спору.

Позивач та його представник відповіді на відзив не надавали.

Ухвалою суду від 23.08.2019 року було залучено до участі у справі правонаступника відповідача по справі Публічного акціонерного товариства «КРИВОРІЖГАЗ» - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз».

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В подальшому представник звернувся з завою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали , та просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, зазначені у раніше наданому відзиві на позовну заяву.

Вислухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.04.2015 року №1274 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву «Інгулець» Інгулецького району в м. Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз».

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме споживає газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира АДРЕСА_3 . Дана квартира належить позивачу, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 27.10.2006 року виданого Управлінням житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради за розпорядженням № Д-560 від 15.09.2006 року (а.с. 16 - копія інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно).

Розподіл природного газу побутовому споживачу ОСОБА_1 здійснює оператор газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу за відкритим на ім`я позивача особовим рахунком № НОМЕР_2 (а.с.14).

Відповідно до змін від 18.08.2017 року, внесених до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, норма споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників становить 5,4 м. куб.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 143, з 09.08.2018 року , норма споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу становить 5,39 м.куб людино місяць у разі відсутності централізованого постачання гарячої води та гарячого водонагрівача.

Згідно з листом ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» №50101.3-ЛВ-2723-0219 від 04.02.2019 року (а.с.12), 31.08.2017 року представниками ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» за адресою: АДРЕСА_2 на трьох окремих фасадних газопроводах - вводах кожного з під`їздів будинку, було встановлено попід`їздні вузли обліку газу на будинок типорозміром G-10, G -10, G -16.

Як вбачається з зазначеного вище листа, підставою для встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу на багатоквартирний будинок за адресою АДРЕСА_2 є виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» на 2016-2025 роки, затвердженого постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547.

З доданого до цього листа розрахунку фактичного розподіленого об`єму природного газу за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.01.2016 року, вбачається, що введення в експлуатацію вищевказаних вузлів обліку відбулося 01.01.2018 року (дата з якої позивачу було здійснено нарахування за показниками об`єму споживання газу загально будинкового ВОГ ), до вказаної дати нарахування позивачу здійснювалося за нормами споживання.

Отже, після встановлення під`їзного вузла обліку природного газу та здійснення за ним нарахування, обсяги спожитого природного газу в квартирі позивача збільшились, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання, що підтверджує даний розрахунок (а.с.14).

31.08.2017 року встановлені попід`їздні вузли обліку газу за адресою: АДРЕСА_2 , були опломбовані представниками ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ», про що складено відповідні акти за підписом представників цієї організації (а.с. 29-30). Підпис споживача у відповідній графі в актах відсутній.

З метою врегулювання питання встановлення та подальшої експлуатації загально будинкового вузла обліку за адресою: АДРЕСА_2 , 22.07.2017 року ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» направляли до ТОВ «Комбінат Благоустрою», для розгляду та підписання проекти договорів: договір щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів; договір про забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового (загальнобудинкового) ВОГ (а.с. 15- лист).

Як слідує з листа директора ТОВ «Комбінат Благоустрою» від 08.02.2019 року, ТОВ «Комбінат Благоустрою» не має договірних відносин з ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (а.с. 25).

Взаємини між сторонами регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»,Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до ч.1ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»,побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п.2.1. Типового договору, за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до п.3.2 Типового договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбувається на межі балансової належності об`єкта споживача. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. За домовленістю сторін експлуатаційна відповідальність оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього договору. Порядок укладання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін визначений Кодексом газорозподільних систем.

Відповідно до п 5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Згідно з положеннями п.4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем межа балансової належності точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Згідно глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Так, у 2-му під`їзді будинку АДРЕСА_2 був встановлений вузол обліку газу та введений в експлуатацію з 01.01.2018 року.

Відповідно до положень п. 1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

До свого листа №50101.3-ЛВ-2723-0219 від 04.02.2019 року(а.с.12), про який судом зазначалося вище ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» додали копію акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та ТОВ «Комбінат Благоустрою» та схему розмежування газових мереж (а.с. 31-32), проте даний договір незатверджений ТОВ «Комбінат Благоустрою», датований 2018 роком та не містить число і місяць його укладання.

Отже судом встановлено, що акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно буд. АДРЕСА_2 на момент установлення попід`їздних вузлів обліку газу не складався, а тому точка обліку була невизначена. За таких обставин, не маючи точки обліку, тобто вихідних даних для розрахунку проекту, працівники ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» не могли розробити проект та не мали права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку.

Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу встановлено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п.12.7 розділу ХІІ Типового договору розподілу складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього договору.

Об`єкт побутового споживача територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (Постанова НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року).

Відповідно до п.3.2 Типового договору приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта споживача.

Отже, фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача.

Відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутових споживачів будинку, які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживання.

Згідно до п.1 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу).

Відповідно до п.7 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС одразу після встановлення повіреного ЗВТ (або його повірки на місці встановлення) Оператор ГРМ забезпечує пломбування встановленого (повіреного на місці) ЗВТ та складає акт про пломбування, який має бути підписаний споживачем. Перед пломбуванням ЗВТ Оператор ГРМ має право за власний рахунок та з використанням еталонних або зразкових (контрольних) ЗВТ перевірити похибку вимірювання встановленого ЗВТ та/або всього комерційного ВОГ

Однак, у порушення вище вказаних норм, як вже вище вказувалося, опломбування комерційного вузла обліку газу, встановленого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Котляоевського, 11 (2-й підїзд) відбувалось без присутності споживача та не містить підпису споживача

Таким чином, дії ПАТ «Криворіжгаз» правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», щодо встановлення комерційного вузла обліку газу відбувались у порушення діючих норм законодавства та є незаконними

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання незаконними дій відповідача щодо встановлення 31.08.2017 року вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі на підїзді №2, розташованому у будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку, такими, що підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог про зобов`язання відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача квартирі АДРЕСА_3 , індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку), суд зазначає наступне.

Відповідно до п.10 глави 2 розділу Х Кодексу ГРС установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.12.2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком №1 до постанови від 27.09.2016 року №1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Не встановлення відповідачем індивідуального лічильника позивачу з посиланням на те, що Планом розвитку газорозподільної системи Криворіжгаз на 2016 рік передбачено лише встановлення загально будинкових вузлів обліку газу у буд. АДРЕСА_2 за рахунок Криворіжгазу, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів»,статті 2ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.

Таким чином, задоволення вимог позивача щодо зобов`язання відповідача встановити індивідуальний лічильник обліку природного газу буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Також суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Таким чином, саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт, покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Вказане відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18) та постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 20 лютого 2019 року у справі № 212/5712/17 (провадження № 61-116св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 214/5776/17 (провадження № 61-13554св19).

Суд вважає, що твердження відповідача що, встановлення будинкового обліку природного газу, потребує значно менших коштів, в зв`язку з чим ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» було проведено монтаж та введення в експлуатацію вузла обліку природного газу змонтованого на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 за рахунок підприємства, оскільки ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» не може відступати від встановлених положень, є таким, що не звільняє його від обов`язку встановити в квартирі позивача індивідуальний лічильник. При цьому, суд виходить з того, що тарифи формуються не позивачем, а належним органом, який при їх формуванні повинен був врахувати необхідні витрати, а позивач сумлінно виконував обов`язок щодо сплати отриманих послуг.

Посилання представника відповідача на те, що І Розділом Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 рік затвердженого постановою НКРЕКП, у якому передбачено встановлення загально будинкових вузлів обліку газу за адресою: будинок АДРЕСА_2 , суд вважає таким, що не звільняє його від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу. При цьому, суд виходить з того, що ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який має вищу юридичну силу ніж рішення НКРЕКП, зобов`язує відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі.

Також суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення та ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

У судовому засіданні встановлено, що позивач висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильнику газу, а тому це його волевиявлення не може бути порушеним. На переконання суду, задоволення волевиявлення позивача буде відповідати зазначеній державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню. При цьому встановлення позивачу індивідуального лічильнику буде забезпечувати оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість.

Відповідно до п.1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу»і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494.

Згідно п.п.3,4 ч.1ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону а пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору.

Отже дії відповідача по монтажу та введенню в експлуатацію вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі 2-го під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , замість встановлення індивідуального лічильника позивачу, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктам побутових споживачів (квартирах), а за будинком, чим порушуються умови Типового договору та Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічна по суті та за змістом правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 провадження № 14-347цс18.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт незаконного встановлення загальнобудинкового лічильника газу ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на фасадному газопроводі другого під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку про незаконність нарахування ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», позивачеві об`ємів спожитого природного газу на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу, починаючи з 01.01.2018 року.

Посилання представника відповідача на правомірність встановлення загальнобудинкового вузла обліку, оскільки з моменту опломбування Оператором ГРМ загальнобудинкового вузла обліку газу та складання акту приймання загальнобудинкового вузла обліку газу в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу, судом не приймаються до уваги, оскільки такі дії відповідача, без згоди позивача по справі на встановлення загальнобудинкового вузла обліку, вчиненні з порушенням положень ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу, та вочевидь ставлять у нерівне становище побутового споживача цього будинку ОСОБА_1 перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області.

Доводи представника відповідача стосовно того, що позивач по справі забезпечений лічильником газу, а саме загальнобудинковим приладом обліку газу, що не суперечить вимогам Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», є помилковими, оскільки позивач по справі не надавав своєї згоди на встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу, тому відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний забезпечити встановлення індивідуального лічильнику газу для населення, у квартирі позивача, в якій він використовує газ тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року, при цьому застосовуючи нарахування за спожитий природний газ позивачу згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 143 та роздрібними цінами на природний газ встановленими Постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758, від 22 березня 2017 року № 187, по формулі 7,1 м3 х 6,879 (6,9579) грн. м3 х 1 особу = 48, 84 (49,40) грн. на 1 особу, як такому, що не забезпечений індивідуальним приладом обліку газу.

Не приймає до уваги суд також посилання представника відповідача на відсутність предмету спору, оскільки факт встановлення 31.08.2017 року загальнобудинкового лічильника, а не індивідуального по об`єкту побутового споживача не свідчить про відсутність предмета спору. При цьому відповідач не визнає право позивача на встановлення індивідуального лічильника обліку газу.

Обговорюючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

У судовому засіданні встановлено, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Як встановлено судом, відповідач не вживав будь яких заходів для фінансування вказаних робіт за рахунок будь-якого бюджету.

Також суд не бере до уваги і доводи представника відповідача що постанова КМУ № 203 від 23 березня 2016 року на час розгляду даної справи була скасована, оскільки провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), а тому суд приходить до висновку щодо поширення на правовідносини сторін Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 р.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання незаконними дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 з метою його комерційного обліку є підставними, та в зв`язку з тим що дії відповідача в даному випадку були незаконними, суд дійшов висновку щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок об`ємів природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 року - з 01.01.2018 року по 09.08.2018 року, та з 09.08.2018 року відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 р. № 143, оскільки позивач за час коли відповідачем було встановлено загальнобудинковий лічильник обліку природного газу вимушений був сплачувати кошти за спожитий природний газ в явно завищеному розмірі, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання, що знайшло своє доказове підтвердження.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту суд вважає таким, що відповідає вимогам статті 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France»), заява №17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№20372/11).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про судовий збір» та ухвалення рішення на його користь, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1680 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» нині Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» по встановленню 31 серпня 2017 року вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі другого під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_3 , відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 року -з 01.01.2018 року, що становить для плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, з 01 січня 2018 року по 09 серпня 2018 року - 5,4 кубічних метрів людино-місяць, та з 09 серпня 2018 року відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 143, що становить для плити газової у разі відсутності централізованого постачання гарячої води та газового водонагрівача - 5,4 куб. метрів людино місяць.

Зобовязати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3 , індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку).

Стягнути з Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1) у дохід держави судовий збір у розмірі 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят )грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення виготовлено 10.12.2020 року