№ 207/2879/19
№ 2/207/160/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В. Г.

при секретарі: Куцевол Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла вищезазначена позовна заява про поділ майна. Позов обґрунтовано тим, що 12 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 26 вересня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська (справа № 207/2379/17). За час шлюбу сторонами було придбано майно, яке є їх спільною сумісною власністю, загальною вартістю 40454,27 грн. Позивач просить суд розділити майно порівну і відступити від рівності часток майна подружжя, шляхом збільшення її частки до 2/3 від вартості майна та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 26969,51 грн.

27 вересня 2019 року відкрито провадження по справі та було призначено підготовче засідання на 22 листопада 2019 року. 03 січня 2020 року справу призначену до розгляду по суті.

Сторони та інші учасники справи скористалися своїм правом на подання заяв по суті справи. Позивач предмет або підставу позову не змінював, позовні вимоги теж не змінював.

Сторони до суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили, заяв і клопотань не подавали. В інтересах сторін діяли їх представники, які до суду з`явилися та підтримали свої заяви по суті справи в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову не заперечував та визнав його повністю, про шо вказано у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, керуючись завданнями цивільного судочинства, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 560).

Від шлюбу сторони мають сина, а саме: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який проживає із матір`ю.

За час шлюбу сторонами було придбано майно, яке є їх спільною сумісною власністю.

26 вересня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська (справа № 207/2379/17).

За час шлюбу сторонами було придбано наступне майно:

1) Тумба ВТВ-100 та вітріна 2D-2S, загальною вартістю 4113,00 грн., (накладна № 9 від 27.09.2009 року).

2) Диван дитячий вартістю 1900,00 грн (накладна № 05 від 15.11.2013 року).

3) Спальня "Вірона" (ольха) вартістю 3500,00 грн (накладна № 2 від 14.09.2009 року).

4) Поверхня газова Рейнфорд RBH-113GB вартістю 589,00 грн. (квитанція від 09.09.2009 року).

5) Холодильник Норд 239/7/010 вартістю 3099,00 грн., та пральна машина ARDO FLO 106S вартістю 2099,00 грн. (квитанція від 14.09.2009 року).

6) Модульна система grtv90 і телевізор, загальною вартістю 3500,00 грн. (товарний чек від 14.09.2009 року).

7) Освітлення на загальну суму 797,00 грн. (товарний чек від 15.09.2009 року).

8) Витяжка - 800,00 грн., (товарний чек від 23.08.2009 року).

9) Карніз та штори - 1350,00 грн. (товарний чек від 14.10.2009 року).

10) Стул кухоний - 250,00 грн. (товарний чек від 12.04.2010 року)., крісло - 860,00 грн. (товарний чек від 20.03.2010 року)., Си-на "Дебют" - 3400,00 грн. (товарний чек від 03.03.2010 року).

11) Мясорубка SC-4243 - 400,00 грн., (товарний чек від 09.04.2011 року).

12) Духовка F60TMR - 2250,00 грн (товарний чек від 20.02.2011 року).

13) Меблі "Глорія", дзеркало та шкаф навесний, загальною вартістю 3819,27 грн. (товарний чек № 9 238 від 21.07.2013 року).

14) МФУ Samsung SCX-4100 - 2000,00 грн. (товарний чек № 601 від 27.10.2017 року).

15) Душовий бокс WКА-612 - 5728,70 грн. (накладна Ррз № DD-0026052 від 30.08.2017 року).

Загальна вартість майна становить: 40454,27 грн.

Вказане підтверджується наявними в справі документами (доказами) та визнається сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, відзив на позовну заяву повинен містити, зокрема: у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується.

Виходячи із того, що в матеріалах справи наявні докази щодо майна та його вартості, яке позивач просить суд розділити між сторонами та те, що відповідач визнає позов в повному обсязі, суд не має жодних сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) (ст. 60 СК України).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (ч.1 ст.71 СК України).

Співвласник майна, який бажає виділу своєї частки шляхом стягнення грошової компенсації, може заявити такі вимоги виходячи з положень ст. 364 ЦК України

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Керуючись цими положеннями правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

При цьому, зазначеною нормою передбачено, що обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність до згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи право позивача на грошову компенсацію, його частка складає 1/2 від 40454,27 грн., тобто 20227,14 грн.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 70 СК, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З огляду на те, що відповідач визнав позов (обставини позову) та додатково пояснив, що збільшення частки майна буде відповідати інтересам дитини, яка проживає разом із позивачем, суд приходить до висновку про збільшення розміру частки позивача до 2/3 від вартості майна, тобто в розмірі 26969,51 грн.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витраті у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Також, суд звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Сутяжник проти Росії" (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 60, 70 - 71 СК України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити.

Розділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), виділивши ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) частку в розмірі 2/3 від вартості цього майна та стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) грошову компенсацію у зв`язку із поділом спільного сумісного майна в сумі 26969,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя В. Г. Тюлюнова