Постанова

Іменем України

09 січня 2020 року

м. Київ

справа № 310/8552/18

провадження № 61-8121св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області про визнання права користування житловим приміщенням за касаційною скаргою Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року у складі судді Дубровської Н. М. та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області посилаючись на те, що з 2004 року у нього наявні дозволи на реконструкцію приміщення буфету у гуртожитку на АДРЕСА_1 за його рахунок для родини на той час дільничного інспектора старшого лейтенанта міліції Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області у складі чотирьох осіб. З декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області НОМЕР_4 березня 2015 року вбачаться, що закінчено будівництвом реконструкцію нежитлових приміщень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 , що знаходяться на першому поверсі гуртожитку, за наведеною вище адресою під квартиру № НОМЕР_4 .

Позивач вказував, що він фактично користується нерухомим майном, реконструйованим із нежитлового приміщення у житлове, потреба у забезпеченні житлом не відпала, іншого зареєстрованого на праві власності на його ім`я житлового приміщення не має, реконструкція проведена за його рахунок, тобто рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 03 лютого 2005 року за № 53 ним виконане, а тому вважає, що набув права користування приміщенням законно.

Просив суд надати йому право користування житловою квартирою після реконструкції нежитлових приміщень

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право користування житловою квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач правомірно користується квартирою, так як набув всі права та обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, іншого житла не має, будь-яке зареєстроване право власності на нерухоме майно на його ім`я відсутнє, тому вимоги підлягають судовому захисту шляхом визнання за позивачем права користування житловою квартирою.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області залишено без задоволення, а рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду, який, на його думку, всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

17 квітня 2019 року Територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області подала касаційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами належним чином не досліджено обставин, що рішення про надання ОСОБА_1 жилого приміщення у вигляді квартири АДРЕСА_2 , так само як і договір найму вказаного житла відсутні, ордер на вселення до вказаного об`єкту нерухомості не видавався.

Судами не надано оцінку тому факту, що ОСОБА_1 не надав жодних документів, які б підтверджували його право користування нежитловими приміщеннями № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 в яких він здійснив реконструкцію. Проведена ОСОБА_1 реконструкція є незаконною, самовільною, проведеною без дозволу уповноваженого органу власника та не породжує жодних правових наслідків, в тому числі, не надає право користування реконструйованим об`єктом нерухомості.

Судами не взято до уваги та не надано оцінку тому, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення Бердянської міської ради щодо присвоєння поштової адреси квартирі, право на користування якої позивач визнає; позивачем навіть не було зроблено посилання на таке рішення у своїй позовній заяві або під час надання пояснень у справі. Представник заявника зазначає, що на підставі будівельно-технічної документації поштова адреса не може бути присвоєна, адже це суперечить вимогам закону.

Вказує, що судами попередніх інстанцій не було враховано та не надано правової оцінки більшості письмових доказів, наданих Бердянською міською радою.

Вищевказані обставини в сукупності призвели до неповного з?ясування обставин, що мають значення для справи.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити касаційну скаргу Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області без задоволення, а рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погодився апеляційний суд про те, що позивач правомірно набув право користування квартирою, так як набув усі права та обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, іншого житла не має, будь-яке зареєстроване право власності на нерухоме майно у нього відсутнє, а тому вимоги підлягають судовому захисту шляхом визнання за позивачем права користування житловою квартирою.

Вказував, що законність та обґрунтованість такого висновку судів підтверджується наступним.

З 1993 року по 2008 рік ОСОБА_1 проходив службу в Бердянському МВ УМВС України в Запорізькій області, з 1998 року по 2008 рік дільничним інспектором.

Враховуючи відсутність житла для проживання ОСОБА_1 з родиною із чотирьох осіб, ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Бердянської міської ради з клопотанням Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області про надання йому житла.

Виконавчим комітетом Бердянської міської ради у зв`язку з відсутністю вільного для надання житла ОСОБА_1 було запропоновано нежитлове приміщення буфету в гуртожитку на АДРЕСА_1 для реконструкції під квартиру за власний рахунок. Це нежитлове приміщення тривалий час не використовувалося, знаходилося в занедбаному стані.

Відповідно до листа від 01 грудня 2004 року № 1754 Управління житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради не заперечувало проти проведення реконструкції приміщення буфету в гуртожитку на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 - дільничним інспектором старшим лейтенантом міліції Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області.

Відповідно до листа від 13 грудня 2004 року № 1813 Управління житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради не заперечувало проти переведення нежитлового приміщення (буфет на першому поверсі) в житловий фонд по АДРЕСА_1 (балансоутримувач КП «Житлосервіс-8») з подальшою реконструкцією під житло за рахунок ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що він зі складом сім`ї у кількості чотирьох осіб не мав і не має на цей час іншого житла ні у власності, ні у користуванні, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30 листопада 2018 року та оновленою Інформацією з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14 лютого 2019 року.

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 03 лютого 2005 року № 53 «Про надання дозволу на виробництво проектно - вишукувальних робіт для будівництва, реконструкції, перепланування та оформлення документів» (пункт 12) надано дозвіл територіальній громаді в особі Бердянської міської ради на виробництво проектно - вишукувальних робіт для реконструкції нежитлових приміщень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , що знаходяться на першому поверсі гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під квартиру за рахунок ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

ОСОБА_1 добросовісно виконав рішення органу місцевого самоврядування.

Так, робочий проект реконструкції нежитлових приміщень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , на першому поверсі на АДРЕСА_1 під квартиру було узгоджено та зареєстровано від 03 серпня 2005 року № б/н Управлінням архітектури га містобудування міськвиконкому Бердянської міської ради .

12 грудня 2005 року за № 1787 ОСОБА_1 отримано позитивний експертний висновок проектно - кошторисної документації на реконструкцію нежитлових приміщень № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , що знаходяться на першому поверсі на АДРЕСА_1 під квартиру, Бердянського міського управління ГУ МНС України в Запорізькій області.

Вказує, що ним за власний рахунок, в порядку, передбаченому Законом, було виконано реконструкцію нежитлових приміщень № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , що знаходяться на першому поверсі гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під квартиру, що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації.

Зазначає, що він вселився до квартири АДРЕСА_2 , добросовісно уклав договір з КП «Житлосервіс - 2А» на відшкодування витрат з утримання будинків та прибудинкових територій та здійснює оплату всіх необхідних витрат, пов`язаних з утриманням будинків та прибудинкової території.

Суд першої інстанції, оцінюючи лист від 01 грудня 2004 року № 1754 на ім`я головного архітектора міста Бердянська, лист від 13 грудня 2004 № 1813 на ім`я заступника міського голови, дійшов до правильного висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що цільове призначення реконструкції приміщення буфету в житлове приміщення полягало у наданні для поліпшення житлових умов ОСОБА_1 на склад сім`ї із чотирьох осіб, але всупереч статті 58 Житлового кодексу УРСР ордер на вселення йому не було видано.

Вважає, що рішення про надання позивачу спірного житлового приміщення є чинним і на даний час, та призвело до виникнення у позивача права користування спірним житловим приміщенням.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що гуртожиток АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та обслуговуванні КП «Житлосервіс-2А» з 12 серпня 2012 року до теперішнього часу. Гуртожиток був прийнятий на баланс від КП «Житлосервіс-2А», тобто є комунальною власністю.

З листа Управління житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 01 грудня 2004 року № 1754, адресованого головному архітектору м. Бердянськ, вбачається погодження на проведення реконструкції приміщення буфета у гуртожитку на АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , дільничним інспектором старшим лейтенантом міліції Бердянського МВ УМВС України Запорізької області на склад родини з чотирьох осіб.

13 грудня 2004 року листом № 1813 Управління житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на ім`я заступника міського голови Матвєєва С . В . повідомлено про надання згоди, щодо переведення нежитлового приміщення (буфет на першому поверсі) у житловий фонд на АДРЕСА_2 (балансоутримувач КП «Житлосервіс-8») з подальшою реконструкцією під житло за рахунок ОСОБА_1 , згідно законодавства України.

З копії витягу рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 03 лютого 2005 року за № 53 вбачається надання дозволу територіальній громаді в особі Бердянської міської ради на виробництво проектно - вишукувальних робіт для реконструкції нежитлових приміщень № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , що знаходяться на першому поверсі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 під квартиру за рахунок ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 . Проект виконати та пред`явити для узгодження в управління архітектури та містобудування до 03 серпня 2005 року. У випадку порушення строку розробки та узгодження проекту даний пункт рішення вважається таким, що втратив чинність без попереднього погодження з замовником. Також передбачено, що реконструкцію слід розпочати після узгодження проекту в установленому порядку та одержання дозволу на виконання робіт в інспекції держархбудконтролю.

З Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області НОМЕР_4 березня 2015 року, яка є чинною, вбачається закінчення будівництвом реконструкцію нежитлових приміщень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 , що знаходяться на першому поверсі гуртожитку за вищенаведеною адресою. Рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 03 лютого 2005 року № 53 виконано, реконструкція нежитлових приміщень у гуртожитку здійснена за рахунок ОСОБА_1 .

Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи, замовлення № 389 від 09 березня 2015 року на проведення інвентаризації (поточної інвентаризації) будинку від позивача ОСОБА_1 дана згода на збір та обробку персональних даних.

Відповідно до наведеного вище замовлення ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, справа № 11890, реєстровий номер 686, складений технічний паспорт, тобто проведена інвентаризація об`єкта (за технічним паспортом квартира). За характеристикою, квартира АДРЕСА_2 , посімейного заселення, розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 44,4 кв. м, у тому числі 1-а кімната - вітальня 14,1 кв. м, 2-а кімната - 11,9 кв. м, 3-тя кімната - 18,4 кв. м, кухня - 12.9 кв. м, вбиральня - 1,3 кв. м, душова кімната - 2,9 кв. м, коридор - 4,5 кв. м, вбудована шафа - 0,9, 0,7 кв. м, тамбур - 3,5 кв. м, квартира обладнана лоджією -3,1 кв. м, лоджією - 3,4 кв. м. Загальна площа квартири - 77,6 кв. м. Будинок підключено до телефонної мережі, об`єднаної системи та обладнано водопроводом (холодне водопостачання), каналізацією, газопостачанням, опаленням електричним, електроосвітленням.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 травня 2019 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

15 липня 2019 року справа № 310/8552/18 надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ ЖК Української РСР.

Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, в якій особам у зв`язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа.

Відповідно до вимог статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від НОМЕР_4 квітня 2015 року № 84 (у редакції, чинній на час розгляду справи), вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена у додатку до Положення, виданого відповідно до статті 129 ЖК Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Отже, ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Таким чином, житлове законодавство України пов`язує виникнення права на користування жилим приміщенням в гуртожитках виключно з отриманням ордеру.

Судами встановлено, що гуртожиток АДРЕСА_2 знаходиться на балансі та обслуговуванні КП «Житлосервіс-2А» з 12 серпня 2012 року до теперішнього часу, тобто є комунальною власністю.

Установивши, що власником гуртожитку або уповноваженою ним особою не приймалось рішення про надання ОСОБА_1 жилої площі в гуртожитку та не видавався спеціальний ордер на проживання у гуртожитку у порядку, передбаченому чинним законодавством, суди попередніх інстанції дійшли до неправильних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Відповідно до частини першої, третьої статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» умовами реалізації мешканцями гуртожитків конституційного права на житло, зокрема, одержання мешканцем гуртожитку права на приватизацію кімнати в гуртожитку є: 1) відсутність в особи власного житла; 2) правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; 3) реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах.

Статтею 39 ЖК Української РСР передбачено порядок взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. За змістом зазначеної норми закону, громадяни беруться на облік, як особи, що потребують поліпшення житлових умов, за місцем проживання - виконавчими комітетами відповідних рад з участю громадської комісії з житлових питань, та за місцем роботи - за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. При цьому рішення про громадян на облік, потребуючих поліпшення житлових умов затверджується виконавчим комітетом відповідної ради.

Відповідно до пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Українською республіканською радою професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, які проживають у гуртожитках.

У справі, що переглядається установлено, що ОСОБА_1 у спірному приміщенні гуртожитку не зареєстрований й не перебуває на обліку як особа, яка потребує поліпшення житлових умов, однак проживає у ньому.

Установивши вказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли неправильних висновків про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права користування житловою квартирою АДРЕСА_2 (приміщення гуртожитку).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, судові рішення з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

У зв`язку із задоволенням касаційної скарги та відмовою у задоволенні позву з позивача на користь відповідача підлягає відшкодування судовий збір сплачений ним за подання апеляційної (1057,20 грн) та касаційної скарг (1409,60 грн), що становить 2466,80 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області про визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області 2466 гривень 80 копійок у відшкодування судових витрат да подачу апеляційної та касаційної скарг.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. С. Висоцька А. І. Грушицький І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська