Справа № 310/4906/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC7 від 06.11.2018 року.

Розгляд позову починався за участю відповідача ОСОБА_1 , після пояснень якого щодо знаходження на обліку у психоневрологічному диспансеру розгляд справи продовжений за участю представника банку Омельченко Є.В. та представника відповідача адвоката Міскевич А.В.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 06.11.2018 року між ПАТ «Акцент- Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №SAMABWFC7, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач при користуванні кредитними коштами, зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням щомісяця коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти, чим порушив зобов`язання за кредитним договором, станом на 23.06.2020 року має заборгованість в сумі 49557 грн. 13 копійок, яка складається з наступного: 33192,77 грн. - заборгованість за кредитом; 15914,36 грн. - заборгованість по відсоткам. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. судовий збір.

Представник відповідача за дорученням Омельченко Є.В. позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові. В судовому засіданні пояснив, що відповідач 06 листопада 2018 року підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому Банк повідомив позичальника про основні умови кредитування, строки та процентну ставку. Крім того, позивач вказував, що відповідач в анкеті-заяві своїм підписом підтвердив факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Зазначав, що боржник користувався кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості та свідчить про його ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг і погодження з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Просить стягнути з відповідача 49557 грн.13 коп., з яких 39192,77 грн. заборгованість за кредитом, 15914,36 грн. заборгованість по відсоткам.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заборгованість за кредитом в розмірі 33192,77 грн. визнав повністю. Заборгованість по відсоткам він не визнав, оскільки він сплачував кредит та відсотки до кредиту до того часу поки не захворів. При оформленні кредиту йому ніхто не казав які будуть встановлені відсотки. Він підписав тільки одну заяву, ніякого договору не було і він договір не підписував. Він знаходиться на обліку в психоневрологічному диспансері, тому що таке умови та правила йому невідомо, він не ознайомлювався з ними, де вони знаходяться йому не відомо та він їх не підписував.

Представник відповідача за дорученням адвокат Міскевич А.В. позовні вимоги позивача визнала частково, вважає відповідач ОСОБА_1 повинен сплатити суму заборгованості за кредитом за вирахуванням сплачених кредитних коштів, оскільки між позивачем та відповідачем не був обумовлений процент відрахування за користування кредитними коштами.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 28 липня 2020 року було відкрито справу в спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, додані заяви, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом встановлено, що 06 листопада 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», яка містить позначення, що позичальник згоден з тим, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають Договір надання банківських послуг. Позичальник зобов`язувався самостійно знайомитись зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті банка www.abank.com.ua. (а.с. 6-7). При цьому в анкеті-заяві ОСОБА_1 відсутні відомості про вид платіжної картки, розмір кредиту (кредитного ліміту), процентної ставки, а також не зазначені види відповідальності за порушення умов кредитування (неустойка).

Витяг з особового рахунку ОСОБА_1 свідчить про рух кредитних коштів за рахунком у період з 11 листопада 2018 року (а.с.70-71). ОСОБА_1 використовував кредитні кошти до 07 жовтня 2019 року. Останнє погашення кредиту (1750 грн.) здійснено 27 вересня 2019 року шляхом поповнення картки в терміналі (а.с. 70 зворот).

За розрахунком Банку станом на 23 червня 2020 року утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 33192 грн. 77 коп. та процентами в сумі 15 914 грн. 36 коп. (а.с. 5).

Таким чином, відповідач порушив договірні зобов`язання.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за договором кредиту, тому у нього виник обов`язок перед позивачем по виплаті суми кредиту у сумі 33192 гривні 77 копійок.

При таких обставинах, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «АКЦЕНТ-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг «АКЦЕНТ-БАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оскільки відсутні достатні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору (у формі сплати процентів), банк має можливість вимагати лише фактично отриману та не повернуту суму кредиту, що відповідає вимогам частини 2 статті 530 ЦК.

Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та відповідає загальним засадам та принципам цивільного судочинства - верховенства права, свободі договору, справедливості, добросовісності та розумності, а також необхідності особливого захисту споживача у кредитних відносинах.

Отже, вимоги АТ «Акцент-Банк» про стягнення 15914 грн. 36 коп. процентів задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 33192,77 грн. Правомірність стягнення решти позовних вимог, а саме: 15914,36 грн. - заборгованості за відсотками позивачем не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача Омельченко Є.В. щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення процентів з посиланням на Паспорт споживчого кредиту, що має підпис відповідача.

Зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Як встановлено заява - анкета, що підписана ОСОБА_1 не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не є підставою для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості по відсоткам.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. (а.с. 1).

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1410 гривень 74 коп. (49557,13 грн. : 33192,77 грн. = 1,49 грн. 20102,00 грн. : 1,49 грн. = 1410 гривень 74 коп.).

Керуючись ст.ст. 626, 629, 627, 634, 1054-1055 ЦК України, ст. ст. 2,5,10,12 89,258,259,263-265,268, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Акціонерного товариства «Акцент - Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, , рах. № НОМЕР_2 , МФО 307770) заборгованості за кредитом в сумі 33192 (тридцять три тисячи сто дев`яносто дві ) гривень 14 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, , рах. № НОМЕР_2 , МФО 307770) судовий збір в розмірі 1410 (одна тисяча чотириста десять ) гривень 74 копійок витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова