Справа №: 343/2637/19
Провадження №: 2/0343/23/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину за законом, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, просить постановити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на все домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 роки та проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим , ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 роки померла її матір, ОСОБА_4 .

Після смерті матері відкрилась спадщина на все належне їй домоволодіння , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , вона із заявою до нотаріальної контори не зверталась , оскільки проживала та була зареєстрована в домоволодінні за вище вказаною адресою, яке по праву належало спадкодавцю.

Вона не відмовлялась та не відмовляється від прийняття спадщини.

Крім того, вона проживає в зазначеному домоволодінні по даний час. Вона підтримує вказане будинковолодіння в належному стані , тобто при необхідності робить ремонт житлового будинку та господарських споруд, тощо .

Вона , ОСОБА_1 , є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 , а також спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця.

Вона звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 21 грудня 2019 року отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 257/01-16 .

У своїй відмові нотаріус посилалась на те , що їй необхідно мати оригінали права власності на спадкове майно за померлим , так як документи власності на майно за померлим відсутні, а є тільки копії , які підтверджують право власності па спадкове майно .В такому випадку нотаріус порекомендувала звернутися їй із позовною заявою до суду для визнання за нею права власності на спадкове майно.

13 вересня 1988 року її матір`ю, ОСОБА_4 , отримано свідоцтво про право на спадщину на половину будинковолодіння за адресою : АДРЕСА_1 .

19 січня 1989 року складено договір дарування між ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , якою її матері ОСОБА_4 подаровано ОСОБА_7 , 1/2 частину будинковолодіння , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Таким чином, її матір, ОСОБА_4 , стала власником всього домоволодіння , яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

В документах спадкодавця ОСОБА_8 після її смерті вона знайшла тільки копії вище зазначених документів, які підтверджують право власності на домоволодіння за вище вказаною адресою . Де поділись оригінали їй невідомо.

Таким чином , виникла ситуація при якій , через те , що спадкодавець за час життя по невідомих для неї причинах втратив оригінали правовстановлюючих документів на будинковолодіння , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то спадкоємець , тобто вона , не може набути право власності на це спадкове майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Позивачка ОСОБА_1 , та її представник адвокат Луговий Р.Ю. ( ордер, договір про надання правової допомоги а.с.31-33) в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі , зіславшись на вищевикладені обставини, просили позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в підготовче судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, подали заяви, згідно яких просять проводити розгляд підготовчого судового засідання та наступні судові засідання без їх участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю та не заперечують щодо визнання права власності на все домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (а.с.26,29).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання позову відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника,дослідивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Ст.1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що

право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Нормами ч.3. ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належало будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі дубліката , що має силу оригіналу Свідоцтва про право на спадщину по закону від 13 вересня 1988 року (а.с.14) та договору дарування від 19 січня 1989 року (а.с.17-18).

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.01.2009 р. підтверджує, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Позивачка ОСОБА_1 , як дитина спадкодавця, у першу чергу має право на спадкування за законом.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_4 , та позивачкою ОСОБА_1 , підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 , НОМЕР_2 від 11.03.1974р. де в графі батько записаний ОСОБА_10 , мати - ОСОБА_4 (а.с.19); копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 14.10.1995р., згідно якого ОСОБА_9 , після укладення шлюбу з ОСОБА_11 присвоєно прізвище « ОСОБА_12 » (а.с.15).

Довідка №9484 про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, видана Долинською міською радою Івано-Франківської області 20.12.2019 року свідчить про те, що до складу сім?ї (зареєстрованих) за адресою АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - уповноважений власник; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка. ОСОБА_4 , була зареєстрована за даною адресою до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті з нею була зареєстрована ОСОБА_1 з 12.04.1997 року по даний час (а.с.16).

Суд визнав, що ОСОБА_1 , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини і протягом строку , встановленого ст. 1270 цього Кодексу, вона не заявляла про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. із заявою про прийняття спадщини.

Згідно повідомлення вих.№257/01-16 приватного нотаріуса Долинського РНО Івано-Франківської області Барабаш Р.С. від 21.12.2019 року, для видачі свідоцтво на право власності на спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 необхідно було звернутися в нотаріальну контору та мати документи власності на спадкове майно за померлим. Так як документи власності відсутні на майно за померлим, в такому випадку необхідно звернутися в суд для визнання за нею права власності на спадкове майно (а.с.20).

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірне будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 успадковане позивачкою ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом. Однак, втрата документів, що засвідчують право власності померлої ОСОБА_4 , на нерухоме майно та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивачки.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить зЗкону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на будинковолодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с.9-13) свідчить про те, що будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 145,5 кв.м., житловою площею 64,7 кв.м., допоміжною площею 28,5 кв.м., літніх неопалювальних площ 52,3кв.м. (літ.А), господарського блоку (літ.Г), вбиральні (літ.Д), воріт №1, огорожі №4.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки (а.с. 21) , ринкова вартість домоволодіння в складі : житлового будинку (літ.А), господарського блоку (літ.Г), вбиральні (літ.Д), воріт №1, огорожі №4, по АДРЕСА_1 становить (без врахування ПДВ) 204080грн.

На підставі ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на

будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та

складається з житлового будинку загальною площею 145,5 кв.м., житловою площею 64,7 кв.м., допоміжною площею 28,5 кв.м., літніх неопалювальних площ 52,3кв.м. (літ.А), господарського блоку (літ.Г), вбиральні (літ.Д), воріт №1, огорожі №4, що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель АДРЕСА_3 .

Суддя Долинського районного суду В.А.Тураш