Провадження № 2/760/3451/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Цигановій Ю.М.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування,-
24.06.2019 позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» суму страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., пеню у розмірі 27 641,10 грн., 3% річних у розмірі 6 362,00 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 24 174,52 грн. та судовий збір у розмірі 1 577,01 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 15.12.2016 близько 15 год. 00 хв. по вул. Джона Ленона в м. Ізюм відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Вказує, що на момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» за полісом № АК/1423061.
19.12.2016 ТДВ «СТ «Домінанта» було повідомлено про дорожньо - транспортну пригоду.
Згідно вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2018, винним у скоєнні ДТП, що сталася 15.12.2016, було визнано ОСОБА_2
20.01.2017 позивач звернувся з заявою до ТДВ «СТ «Домінанта» про виплату страхового відшкодування.
Зазначає, що в результаті ДТП позивачу було завдано майнової шкоди у розмірі 134 182,00 грн., що підтверджується протоколом огляду ТЗ та Товарним чеком № 0035 від 17.03.2017 на суму 134 182,00 грн.
Вказує, що страховою компанією не було здійснено виплату страхового відшкодування.
Позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача, окрім суми самого страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., додатково штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 17.04.2017 по 31.05.2019.
З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов.
24.06.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 26.04.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.
У встановлений строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано.
Ухвалою суду від 10.09.2019 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак як вбачається з матеріалів справи, просить справу слухати у його відсутність.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Судова повістка, що направлялася на адресу за місцезнаходженням, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11.12.2016 о 15 год. 50 хв. по площі Джона Леннона в м. Ізюм Харківської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Згідно Вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської обл. від 23.02.2018, ОСОБА_2 було визнано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. (а.с.8-11).
Таким чином, даним вироком суду ОСОБА_2 було визнано у скоєнні ДТП, що сталася 11.12.2016.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Виходячи з положень ст. 82 ЦПК Українивирок суду в кримінальному провадженні, що набрало законної сили є обов"язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії(бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ч.6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 12).
Отже, відповідно до зазначених вище норм, ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду.
З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» за полісом № АК1423061 (а.с.13).
Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Позивач звернувся 19.12.2016 до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.14).
Також, як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.16).
Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно товарного чеку від 15.07.2017 виданого ФОП ОСОБА_4 вартість ремонту автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 склала 134 182,00 грн. (а.с. 30).
Крім того, вартість понесених витрат на відновлення транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 також підтверджується копією накладної № 0035 виданої ФОП ОСОБА_5 на суму 76 162,00 грн., копією накладної № 0041 виданої ФОП ОСОБА_5 на суму 13 750,00 грн., актом виконаних робіт № 007 від 15.07.2017 на суми 17 720,00 грн., 5 360,00 грн., 21 190 грн., що разом становить 134 182 грн. (а.с. 24-29).
З матеріалів позовної заяви вбачається, що страхове відшкодування позивачу не виплачене.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, заява про виплату страхового відшкодування позивачем була подана в ТДВ «СТ «Домінанта» 20.01.2017, а отже виплата страхового відшкодування мала бути здійснена до 20.04.2017.
Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.
Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Встановлено, що 07.06.2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, винесла розпорядження №866 про анулювання ліцензії ТДВ «СТ «Домінанта».
Однак, анулювання ліцензії не звільняє ТДВ «СТ «Домінанта» від обов`язку виконати свої зобов`язання за укладеним договором (полісом) страхування.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов`язане відшкодувати позивачу фактично понесену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її майну у розмірі 100 000,00 грн.
Крім того, згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Позивач у позовній заяві наводить розрахунок заборгованості за період із 17.04.2017 по 31.05.2019.
Проте враховуючи, що позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СТ «Домінанта» 20.01.2017 та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно якого страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, то відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу страхове відшкодування до 20.04.2017, а отже з 21.04.2017 має нараховуватись пеня.
Відповідно до розрахунку наданого позивачем пеня за прострочення виконання зобов`язання за складає 27 641,10 грн.
Разом з тим, з розрахунку, здійсненим судом за допомогою офіційної бази «Ліга», вбачається, що сума пені за період з якого виникло прострочення за невиконання зобов`язання з 21.04.2017 по 20.04.2018 має становити 27 728,77 грн.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 27 641,10 грн., тобто в межах заявлених вимог.
Крім того, позивач просить стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» 3% річних у сумі 6 362,00 грн., на що слід зазначити наступне.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, з розрахунку, здійсненим судом за допомогою офіційної бази «Ліга», вбачається, що сума 3% річних за період з 21.04.2017 по 31.05.2019 має становити 6 336,99 грн.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 6 336,99 грн.
Крім того, позивач просить суд стягнути на свою користь інфляційні витрати, які за розрахунком складають 24 174,52 грн.
Разом з тим, з розрахунку, здійсненим судом за допомогою офіційної бази «Ліга», вбачається, що сума інфляційних витрат за період з 21.04.2017 по 31.05.2019 має становити 23 928,39 грн.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 23 928,39 грн.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з ТДВ «СТ «Домінанта» підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 577,00 грн.
Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 23, 979, 988, 990, 991 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.М.Букіна