Справа № 464/6633/19
пр.№ 2/464/317/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2020 року

Сихівський районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Першої Львівської державної нотаріальної контори про скасування заборони (арешту) на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 05.12.2019 р. звернувся в суд із позовом, в якому просить скасувати заборону (арешт) на нерухоме майно, а саме гараж АДРЕСА_1, яка зареєстрована Першою Львівською державної нотаріальною конторою, на підставі постанови №10002-4/2002 від 01.11.2002 року ВДВС Галицького РУЮ м.Львова, реєстраційний номер обтяження 4826254; скасувати заборону (арешт) на нерухоме майно - гараж АДРЕСА_1, яка зареєстрована Першою Львівською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення №226 від 28.12.2000 року ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження 4826757.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником вищевказаного гаража. У травні 2019 р. він дізнався про те, що на гараж накладено арешт, у зв`язку з чим 28.05.2019 р. звернувся до Сихівського відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Сихівський ВДВС) із проханням зняти вказаний арешт. Однак отримав відповідь про те, що матеріали виконавчого провадження, на підставі якого було накладено арешт, знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання та рекомендовано звернутись до суду. У подальшому він звертався із запитами до уповноважених органів, а саме Сихівського ВДВС та Першої Львівської державної нотаріальної контори, однак впродовж тривалого часу вказані органи не можуть надати обґрунтованої відповіді та інформації щодо фактичних підстав накладення арешту на його майно. Вдалось лише з`ясувати, що одна заборона на нерухоме майно зареєстрована Першою Львівською державної нотаріальною конторою на підставі постанови №10002-4/2002 від 01.11.2002 року ВДВС Галицького РУЮ м.Львова, Сокальський Д.А. , реєстраційний номер обтяження 4826254, інша заборона зареєстрована Першою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення №226 від 28.12.2000 року ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження 4826757. Зазначає, що накладені заборони на належне йому на праві власності майно позбавляють його права реалізувати свої права, як власника нерухомого майна. Більше того, вказує, що жодних заборгованостей чи невиконаних зобов`язань у нього немає, до нього відсутні будь-які претензії, відносно нього ніколи не вчинялись жодні виконавчі дії, жодного разу він не отримував процесуальних документів виконавчого провадження, відносно нього відсутні будь-які судові рішення, а тому вважає, що вказані заборони є помилковими, неправомірними та безпідставними, а відтак підлягають скасуванню у судовому порядку.

Ухвалою від 09.12.2019 р. прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 23.12.2019 р. від позивача та його представника ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять такий задовольнити.

Від старшого державного виконавця Сихівського ВДВС Бехарської Т.М. 09.01.2020 р. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника Сихівського ВДВС.

Представник відповідача Першої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, 27.12.2019 р. на адресу суду надійшла заява завідувача контори Бояківського О.В. про розгляд справи у відсутності представника.

Із врахуванням неявки в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, гараж АДРЕСА_1 зареєстрований вцілому за гр. ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі довідки, виданої АГК «Дружба» від 17.05.1993 р. за №15-93, що підтверджується реєстраційним посвідченням Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 10.06.1993 р. (а.с.7).

Відповідно до листа Сихівського ВДВС від 04.06.2019 р. №ДВ/10, матеріали виконавчого провадження щодо постанови №10002-4/2002 від 01.11.2002 р., виданої ВДВС Галицького РУЮ м.Львова, на підставі якої було внесено запис про арешт майна боржника, знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Окрім цього, у вказаному листі зазначено норму законодавства, якою передбачено перелік підстав зняття виконавцем арешту, а також за рішенням суду (а.с.10).

Відомості у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені 18.04.2007 р. за реєстраційним номером обтяження 4826254 на підставі постанови №10002-4/2002, а також 18.04.2007 р. зареєстровано обтяження за №4826757 на підставі повідомлення 226 від 28.12.2000. В обох випадках заявником заборони на нерухоме майно є Перша Львівська державна нотаріальна контора (а.с.12).

На запит позивача ОСОБА_1 до Першої Львівської державної нотаріальної контори щодо надання інформації, надано відповідь 02.08.2019 р. про неможливість надання інформації (а.с.14).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за

належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Із врахуванням вищенаведеного, оскільки арешт на гараж АДРЕСА_1 був застосований в межах виконавчих проваджень, які на даний час завершені та знищені, та з врахуванням того, що відповідачами не надано доказів підставності таких арештів на даний час, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Сихівського відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Першої Львівської державної нотаріальної контори про скасування заборони (арешту) на нерухоме майно - задовольнити.

Скасувати заборону (арешт) на нерухоме майно, а саме гараж АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , яка зареєстрована Першою Львівською державної нотаріальною конторою 18.04.2007 р. за реєстраційним номером обтяження 4826254 та яка зареєстрована Першою Львівською державної нотаріальною конторою 18.04.2007 р. за реєстраційним номером обтяження 4826757.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: Сихівський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ідентифікаційний код юридичної особи 35009295, м.Львів, пр.Червоної Калини, 109.

Відповідач: Перша Львівська державна нотаріальна контора, ідентифікаційний код юридичної особи 02899370, м.Львів, вул.Саксаганського, 6.

Суддя Д.Ю. Теслюк