Справа № 697/1930/20
Провадження № 4с/712/112/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Ліпатової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу адвоката Гончарука Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Т.М. щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргоюна дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Т.М. щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок.

Скарга мотивована тим, що в провадженні старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) перебуває виконавче провадження №44407005 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Вказав, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.10.2020 року виконаного старшим державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Гладкової Т.М. сума заборгованості по аліментам складає 84 097,88 грн.

Зазначив, що вказаний розрахунок не відповідаює вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень.

При складанні зазначених документів не враховано, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зазначив, що оскільки він не працює, розмір аліментів повинен розраховуватись, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, однак після вирахування з такого доходу податків та зборів.

Просив визнати протиправними дії старшого державного виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Гладкової Т.М. щодо здійснення розрахунку заборгованості за аліментами без вирахування податків та сборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника неправомірними. Зобов`язати старшого державного виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Гладкову Т.М. здійснити розрахунок заборгованості з вирахуванням податків та сборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати щтатного працівника.

Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року скаргу прийнято до провадження.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтимав просив задоволити.

Представник Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) до суду не з`явився, з заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.05.2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_4 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.12.2010 року.

На виконанні Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) перебуває виконавче провадження №44407005 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості по аліментам від 16.10.2020 року, виконаного старшим державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Гладковою Т.М. вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 84 097,88 грн .

Як вказує скаржник, відповідно до листа Державної служби статистики України при розрахунку середньої заробітної плати одного штатного працівника облікового складу в чисельнику наводиться сума нарахувань, працівникам до утримання податків та внесків працівника. Розробка показника середньої заробітної плати в розрахунку на одного штатного з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб (18 відсотків) та військового збору (1,5 відсотка) планом ДСС не передбачена.

Отже, необхідно зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок заборгованості з урахуванням реального розміру середньої заробітної плати, обрахований для працездатного населення, з урахуванням вимог ч.1ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»

Аналізуючи доводи скаржника суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції Українисуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення КонституційногоСуду України№ 5-рп/2013від 26червня 2013року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту1 статті 6 Конвенції.

У рішеннях по справах «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia) від 07 травня 2002 р., заява № 59498/00, п.40; «Ясіуньєне проти Литви» (Jasiыnienл v. Lithuania) від 06 березня 2003 р., заява № 41510/98, п. 45. Суд звертає увагу на свою практику, де неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володінням майном, як вказано у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою КабінетуМіністрів України від 26 лютого 1993 року №146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому, він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Згідно з частиною першоюстатті 71 Закону України «Про виконавче провадження»порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За змістом частин 3-4 статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Частиною 8 вказаної статті передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено,що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертоюстатті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадженняна підстав і відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленомустаттею 195 Сімейного кодексу України.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно достатті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник у спірний період часу не працював та про наявність фактично отриманого доходу і джерела його надходження орган примусового виконання не повідомляв.

За таких умов, розрахунки заборгованості зі сплати аліментів обґрунтовано здійснено державним виконавцем на підставі встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плати.

Оскаржуючи розрахунок та перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, скаржник посилався на те, що при визначенні суми щомісячних платежів державним виконавцем не вираховано суму податків та зборів, які підлягають сплаті із визначеного загального доходу платника.

Однак, такі твердження скаржника є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КабінетуМіністрів України від 26 лютого 1993 року №146 також передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Разом з тим, наведений порядок визначення розміру аліментів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, передбачений у разі отримання платником доходів, однак ОСОБА_1 доходів у спірному періоді не мав, аліменти на утримання доньки обчислено, виходячи із розміру середнього заробітку працівника у Черкаській області.

У випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписамистатті 71 Закону України «Про виконавче провадження»та частини другоїстатті 195 СК України, згідно яких не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму податків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першоїстатті 70 цього Закону.

Відповідний правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 659/988/18, провадження № 61-6205ск19.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 у спірному періоді не працював та не отримував офіційних доходів, державним виконавцем правомірно здійснено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з розміру середнього заробітку працівника у Черкаській області без вирахування сум податків та зборів.

Таким чином, встановлені судом обставини справи свідчать, що дії державного виконавця з нарахування заборгованості зі сплати аліментів узгоджуються із вимогами Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та Сімейним кодексом України, оскаржуваний розрахунок заборгованості не спростовані, отже відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись статтями 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката Гончарука Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Т.М. щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлений 10.12.2020 року.

Головуючий Т.Є.Троян