Справа № 450/1055/20 Провадження № 2/450/1099/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

про (предмет позову):

змінити розмір аліментів, визначений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.03.2010 року та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмір 3000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

припинити нарахування і стягнення аліментів за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.03.2010 року, ухваленого у цивільній справі та відкликати виконавчий лист, що був виданий на виконання такого;

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені позивачем додаткові витрати на придбання ліків та медикаментів для сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 2 408.59 грн., а також стягнути понесені позивачем додаткові витрати на харчування сина та придбання йому мобільного телефону в сумі 5645,87 грн., разом: 8054,56 грн.

підстава позову (позиція позивача): розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення суду є недостатнім, а тому підлягає зміні в сторону збільшення.

Позиція відповідача: у судове засідання не з`явився.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

01.04.2020 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 19.05.2020 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; 19.05.2020 року клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності; 13.02.2020 року заява позивача на ознайомлення з матеріалами справи; 16.09.2020 року заява про розгляд справи без участі позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.03.2010 року у справі № 2-1525/2009 р., ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 по 150 гривень щомісячно, а на сина ОСОБА_5 аліменти щомісячно в розмірі приблизно 230.00 грн. починаючи з 05.08.2009 року до 03.09.2011 року (до часу досягнення сином ОСОБА_5 трьох років).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У статтях 151 та 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на "особисте виховання" малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157). Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Із системного аналізу зазначених норм закону слідує висновок, що участь батька у вихованні дитини є його (батька) обов`язком, який реалізується з метою нормального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як сторін. Причому є обов`язком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років станом на час ухвалення рішення судом, що становить 2318 гривень, стан здоров`я та недостатньо забезпечене матеріальне становище дитини.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини, що встановлений ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, зокрема в частині стягнення такого розміру аліментів 2318, 00 грн. на дитину, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону ( ч. 2 ст. 184 СК України).

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 ",Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)

Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що 26.04.2019 року було придбано телефон марки «Хуавей У6 2019 Sapphire» вартістю 3900,00 грн. та додаткові аксесуари до такого, а саме захисний чохол до «TP Link» вартістю 1800, 00 грн., а всього на суму 5799,00 грн.. Вказаний телефон є розкішшю для дитини, а не необхідним засобом для спілкування.

Наведені обставини стверджується загальнодоступними сайтами продажу телефонів, вартість яких становить до 1000,00 грн., а з доступом до мережі Інтернет близько 1500,00 грн.

Доказів необхідності купівлі саме цього телефону з додатковими пристроями стороною позивача не надано, як і не доведено наявність особливих обставин для даних додаткових витрат. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача додатковий витрат на утримання дитини, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу, що дитина у зв`язку із розвитком певних її здібностей потребує додаткових витрат на придбання вказаного телефону.

Покликання сторони позивача на доступ до мережі Інтернет суд не бере до уваги, оскільки такі не відображені у мотивах позовної заяви, а надані представником лише під час з`ясування придбання ноутбука.

Стосовно наданих суду чеків про придбання позивачем ліків, то позивачем не надано доказів на підтвердження призначення таких препаратів лікарем за результатами обстеження дитини та необхідності їх придбання саме на лікування дитини, а також відсутні докази про призначення медичних процедур.

Таким чином, позивачем надані відомості про понесені нею витрати, які не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не пов`язані особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, її стану здоров`я чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини.

Позовна вимога про припинення нарахування і стягнення аліментів за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.03.2010 року, ухваленого у цивільній справі та відкликати виконавчий лист, що був виданий на виконання такого не підлягає задоволенню, оскільки згідно ч. 4 ст. 272 ЦПК України, згідно вимог якої, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Платежі по аліментах не припинилися, а відбулася їхня зміна про вказано у рішенні суду. Питання судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити частково.

Змінити (збільшити) розмір аліментів визначений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.03.2010 р., яке набрало законної сили у справі № 2-1525/2009 р. та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмір 2318, 00 грн. грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, починаючи з дня набрання цим рішення суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в іншій їх частині, -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 в дохід держави 840, 80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 18.09.2020 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

СуддяЄ. О. Данилів