Справа № 203/3555/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25.10.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей - неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Протягом трьох останніх років в сім`ї відбуваються постійні сварки, вони мають різні погляди на сімейне життя, відсутні спільні інтереси, що призвело до повного взаємного відчуження та припинення сімейних відносин. Спільне господарство ними не ведеться не зважаючи на фактичне спільне проживання. Свідками постійних сварок є діти, що може негативно відобразитись на їх уявлені про шлюб та сімейні відносини. Її неодноразові спроби відновити стосунки та досягти взаєморозуміння заради дітей та сім`ї не знайшли розуміння та підтримки з боку відповідача. Він продовжує жити власним життям, проводить окремо дозвілля та відпустки. Посилаючись на вказані обставини та неможливість примирення позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем.

Відповідач під час підготовчого судового засідання проти позову заперечував та просив надати строк для примирення з позивачкою. В задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено, справу призначено до розгляду по суті та визнано обов`язкову явку позивачки для дачі нею особистих пояснень.

В призначене на 14.01.2020 року судове засідання для розгляду справи по суті відповідач, будучі повідомленим належним чином, не з`явився. В наданому клопотанні просив перенести розгляд справи в зв`язку з його хворобою.

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд враховує, що відповідач приймав участь у підготовчому провадженні, в якому заперечував проти позову. Проте, у встановлені судом в ухвалі про відкриття провадження строки, відзиву з грунтовними запереченнями проти позову не надав. Посилаючись на поважність причин своєї неявки через хворобу, відповідач відповідних доказів суду не представив.

В зв`язку з цим, суд не визнає поважними причини неявки відповідача та з урахуванням наведених вище обставин та положень ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності останнього.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, перевіривши доводи на які відповідач посилався в своїх усних поясненнях під час підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №1144.

Від шлюбу мають двох дітей - неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

В своїх поясненнях під час підготовчого судового засідання відповідач посилався на те, що вони з позивачкою та дітьми продовжують мешкати разом, що погіршення відносин має тимчасовий характер та він бажає зберегти сім`ю та відновити шлюбні відносини із позивачкою.

Поряд з цим, позивачка під час розгляду справи в суді зазначила, що вона та відповідач разом з дітьми дійсно мешкають разом за однією адресою, що пов`язано з її не бажанням змінювати місце проживання дітей через їх навчання у школі поруч із місцем проживання. Проте, фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, кожен з них живе окремим життям. На протязі трьох останніх років в сім`ї відбуваються постійні сварки через різні погляди на сімейне життя, відсутні спільні інтереси, що призвело до повного взаємного відчуження та припинення сімейних відносин. Свідками постійних сварок є діти, що негативно відображається на їх психологічному стані. Її неодноразові спроби відновити стосунки та досягти взаєморозуміння заради дітей та сім`ї не знайшли розуміння та підтримки з боку відповідача. Останній кроків для примирення не вживав, у т.ч. і після звернення її до суду з позовом, продовжує пред`являти її постійні претензії. В зв`язку з цим вважає примирення неможливим та наполягає на розірванні шлюбу.

Таким чином, виходячи із фактичних взаємин сторін вбачається, що розлад в сім`ї не має тимчасового характеру, шлюб між сторонами носить формальний характер та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, волевиявлення якої спрямоване на розірвання шлюбу.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,4,21,24,56,112 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,43.44,76-81,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 25 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №1144 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 січня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак