Справа № 243/8787/20
Провадження № 2/243/2679/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Маслової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Слов`янськ Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -
АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 квітня 2014 року між позивачем і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн., збільшеного 15 липня 2014 року до розміру 8 400 грн., який 17 липня 2014 року знову було зменшено до розміру 8 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказав, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківський послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. Зазначив, що свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Натомість відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконав і станом на 16 вересня 2020 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 18 250 грн. 81 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 544 грн. 11 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, у сумі 3 684 грн. 84 коп. та пені у сумі 4 021 грн. 86 коп. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за вищенаведеним кредитним договором у сумі 18 250 грн. 81 коп. та судовий збір у сумі 2 102 грн.
Представник позивача Кіріченко В.М., що діє на підставі довіреності № 3013-К-Н-О від 10 серпня 2020 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив суд їх задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом відправлення їй поштою повідомлення про виклик до суду за її зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
22 квітня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке на підставі наказу Міністерства фінансів України «Про рішення акціонера публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» № 519 від 21 травня 2018 року змінило тип банку з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а назву з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк», і відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн., збільшеного 15 липня 2014 року до розміру 8 400 грн., який 17 липня 2014 року знову було зменшено до розміру 8 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З розрахунків заборгованості за договором № б/н від 22 квітня 2014 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 16 вересня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 10 544 грн. 11 коп.
Таким чином, вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 544 грн. 11 коп. в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, то суд виходить при їх вирішенні виходить з такого.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
В той же час, з розрахунків заборгованості за договором № б/н від 22 квітня 2014 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 16 вересня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками за користування кредитом, нарахованими в межах строку кредитування, відсутня.
Разом з тим, у висновку Верховного Суду, викладеному у пункті 91 постанови, ухваленої 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Так, частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто формулювання статті 625 ЦК України щодо тісного зв`язку між нарахуванням процентів та застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, адже за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Наведене дає підстави для висновку, що проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, що у свою чергу узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах по справах № 6-49цс12 від 06 червня 2012 року, № 6-38цс11 від 24 жовтня 2011 року та № 6-42цс11 від 17 жовтня 2011 року.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22 квітня 2014 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , з якого слідує, що станом на 16 вересня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, складає 3 684 грн. 84 коп., суд доходить висновку, що і в цій частині вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача про сплату відповідачем заборгованості за пенею у сумі 4 021 грн. 86 коп., то суд в цій частині керується наступним.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий.
Так, з листа Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради № 22-15/4763 від 21 жовтня 2020 року, надісланого на запит суду, слідує, що, зареєстрованим та постійним місцем проживання відповідача є місто Слов`янськ Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що кредитний договір № б/н, на підставі якого позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість, у тому числі, за пенею, був укладений сторонами 22 квітня 2014 року, тобто після 14 квітня 2014 року, суд доходить висновку, що у цій частині позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 10 544 грн. 11 коп. та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, у сумі 3 684 грн. 84 коп.
Отже сума задоволених позовних вимог становить 77,96% (14 228,95 грн. * 100% / 18 250,81 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 1 638 грн. 72 коп. (2 102 грн. * 77,96% / 100%).
Таким чином з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню: заборгованість за тілом кредиту у сумі 10 544 грн. 11 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, у сумі 3 684 грн. 84 коп., а також судовий збір у сумі 1 638 грн. 72 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273, 280-283, 289 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 527, 530, 625, 1048, 1049, 1050, 1056-1, 1054, 1055 ЦК України, ч. 1, 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
В решті позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін