У Х В А Л А

14 січня 2020 року місто Київ

справа №752/13877/15-ц

провадження №22-з/824/121/2020

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Шкоріної О.І., вирішуючи питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Апеляційного суду м.Києва від 18 травня 2016 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 за подання заяви про роз`яснення ухвали Апеляційного суду м.Києва від 18 травня 2016 року судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 грн.

23 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року.

Заяву обґрунтовував тим, що судом апеляційної інстанції при написанні ухвали допущено описку, а саме посилаючись на норму Закону "Про судовий збір", суд помилково зазначив підпункт "3" замість правильного "4" пункту 1 частини 2 статті 4 цього Закону.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 , виправлено у мотивувальній частині ухвали Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, допущену описку, зазначивши в абзаці другому сторінки 3 цієї ухвали, замість підпункту "3" - підпункт "4".

Копію зазначеної ухвали заявник ОСОБА_1 отримав 11 грудня 2019 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.73/.

13 січня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року, яка не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, зміст заяви ОСОБА_1 про виправлення описки, яка подана до суду 13 січня 2020 року, є ідентичним змісту заяви, що була подана до суду ОСОБА_1 23 серпня 2019 року та розглянута Київським апеляційним судом 5 грудня 2019 року.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що дії ОСОБА_1 є зловживанням процесуальними правами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Строк є розумний, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства (ч. 2 ст. 121 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, положенням ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 3 ст. 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що подання ОСОБА_1 заяви для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин є явним проявом дій, що вчиняються з метою перешкоджання судочинству, спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання виконання судового рішення, а тому заява не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вжити заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України, одним із таких заходів процесуального примусу є штраф.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України).

Оскільки повторне подання ОСОБА_1 заяви про виправлення описки є зловживанням процесуальним правом, то наявні підстави для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4204 грн.

Згідно ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись ст. ст. 44, 143, 144, 148 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року, подану 13 січня 2020 року, - повернути заявнику.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в сумі 4204 грн. (чотири тисячі двісті чотири) гривні.

Боржник: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , дата, місяць та рік народження - невідомий.

Стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; отримувач коштів: УК у Печерському районі/Печерський р-н/21081100; код отримувача , банк отримувача: казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання в частині стягнення штрафу становить три місяці, починаючи з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала апеляційного суду в частині повернення заяви набирає законної сили з дня її підписання суддею, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала апеляційного суду в частині стягнення штрафу набирає законної сили з дня її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.І. Шкоріна