КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Суханова Є.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 134,65 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовувало тим, що 23.02.2011 ОСОБА_1 підписав з банком Анкету-заяву, згідно з якою отримав кредит на суму 3 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також, зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір.

При цьому, вказує, що, враховуючи положення п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання відповідачем договору від 23.02.2011 є його прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Разом з тим, в порушення умов договору та положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за договором не виконував та станом на 28.01.2020 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 34 134,65 грн., з яких: 19 018,91 грн. - заборгованість за кредитом, 19 018,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 399,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 7 615,05 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 601,65 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 1-3зв.).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2020 у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с. 62-69).

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та невірним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно звільнив боржника від сплати заборгованості судовим рішенням, оскільки відповідачем заборгованість не оскаржувалась та не заявлялось позовних вимог про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним.

Крім того, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, який повернуто не було, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів, тобто заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту.

Також, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач користувався кредитом, погашав заборгованість, таким чином приєднався до редакції Умов та Правил, які діяли на момент укладання кредитного договору, а також з послідуючими редакціями, тому безпідставно відмовив у стягненні відсотків за ст. 625 ЦК України, штрафів та пені (а.с. 71-80).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності банком своїх позовних вимог.

Але погодитись з такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2011 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Приватбанк», в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 23.02.2011 та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує та станом на 28.01.2020 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 34 134,65 грн., з яких: 19 018,91 грн. - заборгованість за кредитом, 19 018,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 399,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 7 615,05 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 601,65 грн. - штраф (процентна складова).

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та розрахунок заборгованості.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З наданої анкети-заяви вбачається, що відповідач просив видати кредитну картку «Універсальна», яка ним особисто підписана.

Також до позовної заяви додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено базову відсоткову ставку в місяць у розмірі 2,5%, розмір щомісячних платежів, що складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітнім, комісія за зняття власних коштів у розмірі 1% від суми операції, пеня за невчасне погашення заборгованості у розмірі 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с. 14).

Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, тому наявні підстави для стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 19 018,91 грн., на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Відповідно до пункту 1.1.1.88. Умов та Правил надання банківських послуг, прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті банку в термін, передбачений договором.

Разом з цим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем до тіла кредиту зараховувалися нараховані та не погашені проценти за користування кредитом та пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., у зв`язку із чим був сформований прострочений кредит, який у подальшому збільшувався на розмір нарахованих та не сплачених процентів за користування кредитом та пені.

Вказані дії позивача суперечать положенням ст. 1054 та 1049 ЦК України, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що судом неправомірно відмовлено у стягненні суми простроченого тіла кредиту, колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно із ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін в розмірі подвійних процентів за користування кредитом, базовий розмір, яких передбачений тарифами.

Враховуючи недоведеність позивачем наявності суми простроченого тіла кредиту, відсутні підстави для стягнення відсотків, які нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав стягнення з відповідача пені у розмірі 7 615,05 грн. та штрафів у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 601,65 грн. - штраф (процентна складова), виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Системний аналіз наведеної норми права свідчить про те, що одночасне застосування штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, враховуючи, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, і під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення тіла кредиту підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Відтак, всього на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 018,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту.

Враховуючи вищевикладене, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2020 в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» щодо цих вимог.

Згідно з ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1 175,18 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 762,52 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 2 937,70 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками нарахованими згідно ст. 625 ЦК України скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 018 (дев`ятнадцять тисяч вісімнадцять),91 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір у розмірі 2 937,70 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

Є.М. Суханова