Справа № 504/1025/20
Провадження № 2-о/504/140/20
У Х В А Л А

"16" вересня 2020 р. смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи -Пирятинська міська рада Полтавської області, код ЄДРПОУ 1955752, про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із заявою, якою просить встановити факт родинних відносин з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина, яку, як стверджує заявниця, вона прийняла.

Однак, нотаріус просить довести родинний зв`язок заявниці з померлим спадкодавцем.

У своїй заяві заявниця вказує, що ОСОБА_2 є її батьком за походженням, проте згодом вона буда усиновлена, і її свідоцтво про народження видано повторно.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.04.2020 року позовну заяву залишено без руху, і заявнику надано строк на усунення виявлених судом недоліків.

Зокрема, суддею звернуто увагу на те, що свідоцтво про народження заявниці видано повторно через усиновлення, і тому вказана обставина має бути підтверджена посиланням на наявність відповідного доказу, зокрема, у позові детально має бути зазначені обставини усиновлення дитини.

Тобто, після усиновлення дитини внесені відповідні записи до актового запису про народження, і вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення саме цієї справи.

14.09.2020 року заявниця надала суду витяг від 06.08.2020 року № 7 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію усиновлення (удочеріння), з якого вбачається, що заявниця усиновлена як чоловіком (новим батьком), так і жінкою (новою мамою). Усиновлення здійснено на підставі рішення Пирятинського райвиконкому від 25.11.1971 року № 318, актовий запис про усиновлення № 5 від 22.12.1971 року.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 п.5 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Порядок розгляду справ окремого провадження встановлено в ст.. 294 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1-4, 6 ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності та не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За положеннями ч. 2 ст. 117 КпШС України, чинного з 01.01.1970 року, усиновлені втрачають особисті та майнові права і звільняються від обов`язків щодо своїх батьків та їх родичів.

У разі усиновлення дитини однією особою ці права і обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновитель чоловік, або батька, якщо усиновитель жінка.

Відповідно до ст. 43 «Кодекса законов о семье, опеке, браке и актах гражданского состояния УССР 1926 года» (чинного на час усиновлення), усиновлені та їх нащадки набувають по відношенню до усиновлювача всі права та обов`язки рідних дітей усиновлювача як особисті так і по майну та одночасно втрачають всі права і звільняються від обов`язків по відношенню до своїх батьків.

Згідно з ч. 2 ст. 1260 ЦК України 1963 року, ч. 1 ст. 532 ЦК України 1963 року усиновлені не спадкують по закону після смерті своїх батьків та інших родичів за походженням по висхідній лінії, а також братів та сестер.

Подібні положення передбачені і діючим ЦК України.

Зокрема, відповідно до положення ст. 1260 ЦК України усиновлений та його нащадки не спадкують за законом після смерті батьків усиновленого, інших його родичів за походженням по висхідній лінії. Батьки усиновленого та інші його родичі за походженням по висхідній лінії не спадкують за законом після смерті усиновленого та його нащадків.

Таким чином, в даному випадку існує спір про право ОСОБА_1 довести своє право на закликання до спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду ( ч.4 ст. 315 ЦПК України).

На підставі наведеного, керуючись ч. 4 ст. 315, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи -Пирятинська міська рада Полтавської області, код ЄДРПОУ 1955752, про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити, що заявниця має право звернутись до суду із позовною заявою.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Суддя В.К. Барвенко