Справа №701/1133/20
Номер провадження2/701/454/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Дзензелівська сільська рада Маньківського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та встановлення факту постійного проживання.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області помер рідний брат позивача ОСОБА_2 .

Довідка виконавчого комітету Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 11.11.2020 року № 918 інформує, що спадкоємцями померлого ОСОБА_2 за законом є сестри ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

Сестра позивача та брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала письмову заяву, про те, що після смерті ОСОБА_2 спадщину не приймала і приймати не буде, звертатись до суду за отриманням додаткового строку на подання зави про прийняття спадщини також не буде.

З метою оформлення спадкових прав після смерті брата, 24.10.2020 року позивач звернулась до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На заяву отримано постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії від 27.10.2020 року, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, оскільки заявником не було пред`явлено правовстановлюючий документ на житловий будинок.

Як випливає із сукупності мотивації, наведеної у постанові нотаріуса від 27.10.2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та у зв`язку з тим, що заявником-спадкоємцем у встановлений законом строк не було подано заяву про прийняття спадщини.

При цьому, нотаріусом перевірено наявність закликання до спадкування, стан та підтвердження родинних відносин, зокрема щодо відмінності по-батькові спадкодавця ( ОСОБА_4 ) та по-батькові спадкоємця ( ОСОБА_5 ), що не є перешкодою оформлення спадщини, адже у даному випадку підтвердження родинних відносин сестри та брата здійснюється як по батьківській, так і по материній лінії. У свідоцтвах про народження позивача-спадкоємиці та спадкодавця мати зазначена одна й та ж, по-батькові записано по різному у зв`язку із специфічним іменем батька, який був за національністю узбеком. Тобто, нотаріусом, до виключних повноважень якого входить перевірка прав закликання до спадкування, цей факт родинних відносин перевірено та не відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності підтвердження родинних відносин, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просили справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнаєь та просять справу слухати у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області у віці 56 років помер рідний брат позивача ОСОБА_2 , про що 06.06.2018 року складено актовий запис за № 11, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 06.06.2018 року виконавчим комітетом Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області.

Довідка виконавчого комітету Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 11.11.2020 року № 918 підтверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області помер ОСОБА_2 , який до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 , а також те, що спадкоємцями померлого ОСОБА_2 за законом є сестри ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

На час смерті спадкодавець був зареєстрований у власному житловому будинку в АДРЕСА_1 , а фактично проживав у своєї сестри ОСОБА_1 в будинку по АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчений Дзензелівською сільською радою не був.

Сестра позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала письмову заяву, якою повідомляє та підтверджує, що їй відомо про те, ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області помер її брат ОСОБА_2 , та, що після смерті ОСОБА_2 спадщину не приймала і приймати не буде, звертатись до суду за отриманням додаткового строку на подання зави про прийняття спадщини також не буде. Даною заявою ОСОБА_3 підтвердила, що не заперечує проти оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на ім`я рідної сестри ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також є рідною сестрою покійного, та просить всі пов`язані з цим судові розгляди проводити без її участі.

З метою оформлення спадкових прав після смерті брата, 24.10.2020 року позивач звернулась до Маньківської держнот контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На заяву отримано постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії від 27.10.2020 року, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно.

Відмова у видачі свідоцтв про право на спадщину мотивована тим, що заявником не було пред`явлено правовстановлюючий документ на житловий будинок, як це вимагає п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок), а саме: видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Також нотаріусом зазначено, що заявником у встановлений законом строк не було подано заяву про прийняття спадщини, як це вимагає стаття 1269 п.1, та стаття 1270 п.1 Цивільного кодексу України, а саме: спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, з часу відкриття спадщини.

Згідно п.4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у справі всіх необхідних документів.

Згідно п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Як випливає із сукупності мотивації, наведеної у постанові нотаріуса від 27.10.2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та у зв`язку з тим, що заявником-спадкоємцем у встановлений законом строк не було подано заяву про прийняття спадщини. При цьому, нотаріусом перевірено наявність закликання до спадкування, стан та підтвердження родинних відносин, зокрема щодо відмінності по-батькові спадкодавця ( ОСОБА_4 ) та по-батькові спадкоємця ( ОСОБА_5 ), що не є перешкодою оформлення спадщини, адже у даному випадку підтвердження родинних відносин сестри та брата здійснюється як по батьківській, так і по материній лінії. У свідоцтвах про народження позивача-спадкоємиці та спадкодавця мати зазначена одна й та ж, по-батькові записано по різному у зв`язку із специфічним іменем батька, який був за національністю узбеком. Тобто, нотаріусом, до виключних повноважень якого входить перевірка прав закликання до спадкування, цей факт родинних відносин перевірено та не відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності підтвердження родинних відносин.

Брат позивача ОСОБА_2 за життя був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 11.11.2020 року № 918. Разом з тим, оскільки останнім часом свого життя він хворів та потребував стороннього догляду, він проживав у позивача в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується як вищевказаною довідкою виконавчого комітету Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 11.11.2020 року № 918, так і письмовими заявами жителів села Дзензелівка Маньківського району Черкаської області - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . Даними заявами підтверджується, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області, дійсно фактично постійно проживав до своєї смерті в будинку АДРЕСА_1 з травня місяця 2017 року і до своєї смерті разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою села Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 доглядала свого брата ОСОБА_2 до його смерті, проживаючи постійно разом, оскільки той хворів, та здійснила його поховання, справила поминальні обрядові обіди. Справжність підписів на заявах засвідчено нотаріально повноважною посадовою особою Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Цим самим підтверджується, що позивач як спадкоємиця, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є підтвердженням факту прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач не зверталась до нотаріальних органів із заявою про відмову від прийняття спадщини, тому відповідно до закону є такою, що прийняла спадщину.

При цьому, хоча позивач проживала із спадкодавцем без реєстрації, однак наявність реєстрації не ставиться в залежність від факту проживання відповідно до закону в розумінні визначення ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Таким чином, виходячи з сукупності визначених законом умов, документальні дані в даному випадку свідчать лише про наявність зареєстрованого місця проживання, однак ці дані не є підтвердженням фактичного постійного проживання із спадкодавцем в розумінні приписів статті 1268 Цивільного кодексу України.

За сукупності інформації, яка міститься у довідці виконавчого комітету Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 11.11.2020 року № 9188, у постанові державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., від 27.10.2020 року, з урахуванням відмови від прийняття спадщини ОСОБА_3 , вбачається, що єдиним спадкоємцем з кола спадкоємців, визначеного законом, який реалізував свої права на спадкування після смерті ОСОБА_2 , є лише ОСОБА_1 , позивач по справі.

Разом з тим, хоча у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з підстави відсутності правовстановлюючого документа, наявні документи підтверджують те, що майно дійсно належало покійному, за життя він не встиг отримати правовстановлюючий документ на майно, також наявним є підтвердження факту прийняття спадщини.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа лише в судовому порядку є можливість оформити право власності на майно.

Також позивач зазначає, що звернутись до суду із заявою встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження немає можливості, оскільки має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження (ч.7 ст.19, ч.1 ст.293, ч.6 ст.294 ЦПК України).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі роз`яснення:

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

По причині відмови у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину та наявністю спору про право, позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, що змушує звертатись до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно із встановленням факту родинних відносин.

Наявними документами підтверджується той факт, що спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , дійсно належав ОСОБА_2 .

Так, як свідчить інформація, наведена у довідці Маньківського виробничого відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 11.09.2020 року № 277, станом на 01.01.2013р., в Маньківському відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , право власності не зареєстровано.

Довідка виконавчого комітету Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 11.11.2020 № 920 підтверджує, що згідно погосподарської книги № 2, особовий рахунок № НОМЕР_2 , сторінка 78, за ОСОБА_2 рахується житловий будинок по АДРЕСА_1 .

На замовлення позивача КП «Черкаське об`єднане БТІ» виготовлено технічний паспорт житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1 за станом на 11.09.2020 року. За даними проведеної інвентаризації встановлено, що житловий будинок з прибудовою значаться 1960 року побудови.

12.11.2020 року за № 163/18-06 відділом будівництва, інфраструктури, енергетики та житлово-комунального господарства Маньківської районної державної адміністрації надано висновок про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил.

Згідно даного висновку, відділ будівництва, інфраструктури енергетики та житлово-комунального господарства Маньківської районної державної адміністрації не заперечує щодо визнання права власності на збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Позивач не може скористатись даним порядком та зареєструвати право власності, оскільки будинок рахується за покійною особою-спадкодавцем. Склалась ситуація, що для оформлення прав власності на вказане майно в порядку спадкування необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, попередньо зареєструвавши майно. Зареєструвати ж право власності немає можливості, тому що власник помер, зареєструвати майно за померлою особою теж немає правових підстав, у зв`язку з чим можливо лише в судовому порядку визнати право власності на спадкове майно.

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Згідно даних технічної інвентаризації, житловий будинок був збудований у 1960 році.

У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року.

Тобто, у позивача як спадкоємця, немає можливості оформити право власності на майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку, спадщина належить позивачу-спадкоємцю з часу відкриття спадщини в порядку спадкування, що зобов`язує утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте відсутня можливість здійснювати ці обов`язки у зв`язку з втратою документа, який засвідчує право власності, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , дійсно постійно проживала на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області, актовий запис № 11 від 06.06.2018 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , згідно даних технічного паспорта, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області, актовий запис № 11 від 06.06.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк