ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
24 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого Куценко Т.Р.,
суддів: Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.,
за участю секретаря Синенка Є.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 ,
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Межиріцька сільська рада про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Межиріцької сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Межиріцької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових одиниць, яка розташована на території Межиріцької сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що за життя її батько був членом колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС», який було перейменовано у колгосп «Межиріч» 15 лютого 1992 року і в подальшому реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Межиріч». 20 січня 1994 року було видано державний акт на право колективної власності на землю колгоспу «Межиріч», згідно рішення Межиріцької сільської ради від 24 березня 2000 року №11 державний акт вважається виданим КСП «Межиріч». ОСОБА_3 був включений у список пенсіонерів колгоспу "Межиріч", який додавався до державного акту, під порядковим номером 755, однак з невідомих причин сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримав.
Ухвалою від 11 березня 2020 року первісного відповідача Межиріцьку сільську раду було замінено належним відповідачем ОСОБА_2 .
Ухвалою від 08 квітня 2020 року Межиріцьку сільську раду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Межиріцької сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) у розмірі 1/2 частки від 5,29 умовних кадастрових одиниць, розташовану на території Межиріцької сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на те, що він належним чином прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка за життя прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 і мала рівні права з іншим спадкоємцем за законом ОСОБА_1 на спадкування права на земельну частку (пай).
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та в зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 /а.с. 161-165/.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення суд першої інстанції не було враховано, що КСП Межиріч є правонаступником колгоспу Межиріч шляхом перетворення, а не ліквідації /а.с. 169-173/.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з матеріалами спадкової справи №148, заведеної 20 червня 1997 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, після померлого ОСОБА_3 спадщину прийняли двоє спадкоємців за законом дочка померлого ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 .
Третій спадкоємець за законом дочка померлого ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом ОСОБА_1 .
Внаслідок відмови від прийняття спадщини ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 частка ОСОБА_1 у спадщині збільшилась на 1/3.
04 липня 1997 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом Рибник ОСОБА_1 на 2/3 частки жилого будинку АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 04 липня 1997 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку зазначеного жилого будинку.
Таким чином розмір частки ОСОБА_1 у спадщині, що залишилась після смерті ОСОБА_3 2/3, розмір частки ОСОБА_4 1/3
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області.
З матеріалів спадкової справи № 101 до майна померлої ОСОБА_4 , початої 05 березня 2008 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою, видно, що на час смерті ОСОБА_4 з нею проживав онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, належним чином прийняв спадщину.
Таким чином ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , розмір її частки у спадщині складає 2/3 частки.
ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка за життя прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , розмір її частки у спадщині складав 1/3.
За даними Відділу у Павлоградському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та у м.Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, 20 січня 1994 року колгоспу «Межиріч», що знаходиться у с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, передано землю у колективну власність для сільськогосподарського використання. Згідно додатку до Державного акта про право колективної власності на землю, виданого колгоспу «Межиріч», а саме списку пенсіонерів колгоспу на роздержавлення землі станом на 01 січня 1992 року під номером 755 значиться ОСОБА_3 .
Дані обставини також підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на запит ОСОБА_6 адвоката позивача.
Згідно з рішенням виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №11 від 24 березня 2000 року, державний акт на право колективної власності на землю, який був виданий колгоспу «Межиріч», з 18 січня 1997 року вважається виданим КСП «Межиріч» як правонаступнику колгоспу «Межиріч» у зв`язку з перетворенням колгоспу у КСП.
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємтсвам і організаціям» визначено, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельний пай засвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), який видається сільською, селищною або міською радою.
Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України (далі ЗК України) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Отже, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акту на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком списку громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства.
Особа набуває права на земельну частку у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом.
Таким чином за змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18ц.
З матеріалів справи вбачаєтсья, що державний акт на право колективної власності на землю належить КСП «Межиріч» з 18 січня 1997 року, тобто з дати перетворення колгоспу на колективне сільськогосподарське підприємство.
Таким чином, матеріали справи містять документи, які можуть вказувати на те, що на час отримання КСП «Межиріч» державного акта на право колективної власності на землю Спадкодавець ОСОБА_3 помер, а тому на день відкриття спадщини останній не набув права на земельну частку (пай).
Враховуючи наведені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог, оскільки КСП «Межиріч» отримало державний акт на право колективної власності на землю після смерті ОСОБА_3 , тому право власності земельну частку (пай) не увійшло до складу спадщини.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів.
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Л.О. Каратаєва

М.О. Макаров