Ухвала

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 223/563/17

провадження № 61-15185ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Ткачук Вірою Борисівною, на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 лютого 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 11 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Ткачук В. Б. подала до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 лютого 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 11 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Так, заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 9 600 грн та надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій чітко зазначити підставу (підстави), на якій (яких) вона подається.

30 листопада 2020 року на адресу суду надійшли матеріали на усунення недоліків, а саме заява, в якій представник Ткачук В. Б. повторно просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Заява мотивована тим, що позивачка за первісним ползовом не має можливості сплатити судовий збір, оскільки на даний час не працює, соціальних виплат та допомоги від держави не отримує, має на утриманні двох дітей, аліментів на їх утримання від відповідача за первісним позовом не отримує.

Заявник вважає, що наведені обставини є поважними та дають підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

На підтвердження наведених обставин надано: копію трудової книжки ОСОБА_1 (сторінки 1-9); акт № 457 від 19 листопада 2020 року про не проживання; лист-відповідь Вугледарського міського управління соціального захисту населення Вугледарської міської ради № Т-030/6.2 від 19 листопада 2020 року; лист-відповідь Вугледарського міського центру зайнятості № 01/471/01-32-20 від 20 листопада 2020 року.

Розглядаючи подане клопотання, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Обставини, зазначені у клопотанні, не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний матеріальний стан заявниці, що перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором, а наданих доказів недостатньо для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Необхідно зазначити, що представником Ткачук В. Б. до заяви від 30 листопада 2020 року додано копію вибіркових сторінок трудової книжки ОСОБА_1 , а саме з 1 по 9 сторінку.

З наданих останніх 8-9 сторінок трудової книжки вбачаються відомості щодо непрацевлаштування ОСОБА_1 , актуальні станом на 20 листопада 2014 року.

Встановити факт працевлаштування (непрацевлаштування) ОСОБА_1 станом на час звернення до суду з даною касаційною скаргою з вказаного доказу не можливо.

Крім цього, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання дітей заявником до заяви також не долучено.

Надані представником лист-відповідь Вугледарського міського управління соціального захисту населення Вугледарської міської ради № Т-030/6.2 від 19 листопада 2020 року та лист-відповідь Вугледарського міського центру зайнятості № 01/471/01-32-20 від 20 листопада 2020 року про неотримання допомоги не характеризують у повній мірі майновий стан ОСОБА_1 та не підтверджують неотримання нею коштів з інших джерел.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Такими доказами можуть бути, наприклад, довідка податкового органу про доходи за попередній календарний рік тощо.

Слід зазначити, що звільнення від сплати судового збору вирішується судом окремо у кожній справі на підставі наданих заявником доказів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Констатація скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Таким чином, у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору слід відмовити.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у визначеному ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року розмірі (9 600 грн) та надати документ, що підтверджує його сплату.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Крім цього, уточненої редакції касаційної скарги суду не подано, а у заяві від 30 листопада 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 09 листопада 2020 року, представником ОСОБА_1 не вказано конкретні (обов`язкові) підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявник оскаржує судові рішення, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Отже, заявнику також необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути чітко зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Частиною другою статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне продовжити заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 09 листопада 2020 року.

Керуючись статтями 127, 185 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачук Віри Борисівни про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 09 листопада 2020 року, до 12 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко