Справа №:755/6174/19
Провадження №: 2-др/755/40/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, -

у с т а н о в и в:

18.07.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, яким позовні вимоги було задоволено частково.

02.12.2020 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, у якій позивачка просить ухвалити додаткове рішення шляхом стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 249062,91 грн.

Посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України позивачка вказує, що судом невірно стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із чим виникла необхідність у зверненні до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. У своєму рішенні суд зазначив, що поскільки звільнення позивача із займаної посади є незаконним, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Також суд вказав, що у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи будь-яких даних про розмір доходу позивача за листопад, грудень 2018 року, для розрахунку застосовується законодавчо визначений мінімальний розмір заробітної плати у цей період - 3723,00 грн. на місяць, та здійснене нарахування з дня звільнення по день ухвалення рішення по справі. При цьому, позивачка вказує, що обрахування здійснено невірно, оскільки сума заробітної плати позивача за листопад, грудень 2018 року становить 45903,10 грн., відповідно середньоденна заробітна плата складає 2185,86 грн., і у такому випадку середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 271046,87 грн. Поряд із цим, позивачка відпрацювала у листопаді та грудні 2018 року 21 робочий день, а не 42, як зазначено у рішенні, і заробітна плата за цей період склала 45903,10 грн. Позивачка надавала до суду інші розрахунки, які чомусь не були взяті судом до уваги та здійснений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 21983,96 грн., тому позивач просить здійснити перерахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути з відповідача 249062,91 грн. (271046,87 грн. - 21983,96 грн.).

Суд, вивчивши заяву, додані до неї документи та матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення позивачка, як на підставу такого звернення посилається на положення п. 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, згідно яких, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

При цьому, зі змісту рішення суду від 18.07.2019 року вбачається, що суд як в мотивувальній, так і в резолютивні частині рішення вказав точну суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 21983,96 грн.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Не дивлячись на посилання позивача, з матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення рішення жодні дані про розмір доходу позивача у листопаді, грудні 2018 року були відсутні, тому суд здійснюючи нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосував законодавчо визначений мінімальний розмір заробітної плати у відповідний період.

Здійснення нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу було проведене у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 та з урахуванням наявності в матеріалах справи доказів, які мають вплив на здійснення відповідного нарахування.

Фактично своєю заявою про ухвалення додаткового рішення позивачка намагається надати суду нові докази, які були відсутні в матеріалах справи на час ухвалення судового рішення, що в свою чергує не є підставою для ухвалення додаткового рішення, адже рішення було ухвалене на підставі наявних доказів та у ньому чітко заначено суму, яка підлягає стягненню з відповідача в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 270, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.12.2020 року.

Суддя -