Справа № 415/5570/19
Провадження № 22-ц/810/952/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М. (суддя-доповідач)

суддів - Коновалової В.А., Луганської В.М.

за участю секретаря судового засідання - Перишкіна Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

від 30 серпня 2019 року

у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

встановив:

22 червня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру від 03 липня 2013 року, яка утворилась станом на 30 квітня 2019 року, у загальному розмірі 127425,20 грн., з яких: 8095,09 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 119330,11 грн. - заборгованість за відсотками.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 30 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач просить рішення суду скасувати і задовольнити позов. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не вжив заходів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню. Не маючи у справі обґрунтованих заперечень відповідача та доказів на спростування викладених позивачем обставин справи, суд самостійно навів доводи проти позовних вимог. Висновок суду про недоведеність укладення кредитного договору не відповідає обставинам справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідач правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Сторони в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Луганським апеляційним судом неодноразово розгляд справи призначався у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, у додаткових поясненнях на апеляційну скаргу просив справу розглядати без участі представника банку.

На поштову адресу місця реєстрації відповідача апеляційним судом завчасно направлялися судові повістки-повідомлення про розгляд справи, однак повістки-повідомлення поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», тому відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач є належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст.263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.

Суд встановив, що 03 липня 2013 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, однак ця заява не містить положень про істотні умови кредитного договору про розмір кредитного ліміту та розмір плати за користування кредитом (процентів), а також в заяві не зазначено який вид банківської карти обирає відповідач. При цьому витяг з тарифів з обслуговування кредитних карт відповідачем та витяг з Умов і правил надання банківських послуг відповідачем не підписані. Тому суд вважав, що сторони не уклали між собою кредитний договір, а відсутність укладеного кредитного договору тягне відмову у задоволенні позову, підставою якого є невиконання чи неналежне виконання умов такого договору.

Апеляційний суд вважає цей висновок правильним, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторони у письмовій формі досягли домовленості про укладення саме кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Згідно з вимогами статей 12, 83 ЦПК України розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не свідчить про те, що відповідач погодився на отримання саме кредитної картки. Напроти, в заяві зазначено, що відповідач погодився на отримання зарплатного пакету, тобто картки для отримання заробітної плати. Обслуговування такої картки входить до переліку банківських послуг, але не підтверджує факту укладення сторонами кредитного договору.

Отже, висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи та нормам материального права.

Доводи апеляційної скарги правильного висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини спору, дослідивши надані позивачем докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 388, 389, 390, 391 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 30 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 13 січня 2020 року.

Головуючий: Н.М.Авалян

Судді: В.А.Коновалова

В.М.Луганська