Справа №403/79/20 провадження № 2/403/86/20
У Х В А Л А

10 грудня 2020 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Остапенко Н.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ляшенко М.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт.Устинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, Приватного підприємства Агрофірма «Центр» про поновлення строку на звернення до суду з позовом на право спадкування за правом представлення та визнання права на спадкове майно за правом представлення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області та Приватного підприємства Агрофірма «Центр» (далі - ПП Агрофірма «Центр») про: 1) поновлення строку на звернення до суду з позовом на право спадкування баби позивача ОСОБА_2 за правом представлення матері позивача ОСОБА_3 ; та 2) визнання за позивачем права на спадкове майно його баби ОСОБА_2 за правом представлення його матері ОСОБА_3 на частку (пай) земельної ділянки площею 9,49 га, розташованої на території Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області.

Після зміни складу суду у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, цивільну справу передано на розгляд судді Атамановій С.Ю..

17.08.2020 року цивільну справу прийнято до розгляду суддею Атамановою С.Ю. та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

До закінчення підготовчого засідання позивачем ОСОБА_1 в порядку ч.3 ст.49 ЦПК України до суду подана заява про уточнення позовних вимог, в якій він посилається на те, що 27.08.2020 року дізнався про наявність заповіту його баби ОСОБА_2 , складеного 12.07.2001 року на ім`я його матері ОСОБА_3 .. Відповідно до положень ст.551 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (ст.549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. З огляду на викладене, враховуючи, що матері позивача не було відомо про наявність заповіту та спадкового майна, внаслідок чого вона не встигла прийняти спадщину, прохав суд визнати за ним право (за спадковою трансмісією) на спадкове майно його баби ОСОБА_2 та визначити додатковий строк на звернення до нотаріуса в термін до трьох місяців.

В підготовчому засіданні позивач та його представник додатково пояснили, що під спадковим майном розуміється земельна ділянка площею 9,49 га, яку баба позивача заповідала своїй дочці ОСОБА_3 , а визначення судом додаткового строку необхідне позивачу для звернення до нотаріуса із заявою про прийнятя спадщини.

Ухвалою суду від 15.10.2020 року заяву позивача ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог залишено без руху для виконання вимог ч.4 ст.177 ЦПК України.

20.10.2020 року до суду від представника позивача надійшов оригінал квитанції про сплату позивачем судового збору в сумі 840 грн.80 коп..

Підготовче засідання проведено без участі відповідачів з урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.1 ст.223 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши зміст поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог, суд, при вирішенні питання про можливість прийняття її до розгляду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при поданні позову до суду була заявлена вимога про визнання за ним права на спадкове майно його баби ОСОБА_2 за правом представлення його матері ОСОБА_3 на частку (пай) земельної ділянки площею 9,49 га, розташованої на території Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, на підставі, крім іншого, ч.1 ст.1266 ЦК України «Спадкування за правом представлення».

30.09.2020 року до суду від позивача ОСОБА_1 в порядку ч.3 ст.49 ЦПК України надійшла письмова заява про визнання за ним права (за спадковою трансмісією) на спадкове майно його баби ОСОБА_2 та визначення додаткового строку для звернення до нотаріуса в термін до трьох місяців на підставі ст.551 ЦК України (в редакції 1963 року) «Перехід права на прийняття спадщини» та ч.2 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), яка встановлює строк для вчинення спадкоємцем дій, що свідчать про прийняття ним спадщини.

Таким чином, позовна заява при первинному зверненні позивача ОСОБА_1 до суду не містила позовної вимоги про визначення йому додаткового строку для звернення до нотаріуса в термін до трьох місяців, яка була зазначена ним у поданій під час підготовчого провадження у справі заяві про уточнення позовних вимог.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 у заяві про уточнення позовних вимог було зазначено нову вимогу немайнового характеру про визначення йому додаткового строку для звернення до нотаріуса, яка по своїй суті не є збільшенням (уточненням) позовних вимог, оскільки під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, що, як наслідок, свідчить про зміну позивачем ОСОБА_1 предмету позову.

Одночасно з цим, заява про уточнення позовних вимог грунтується не на викладених в первісній позовній заяві положеннях ст.1266 ЦК України, яка визначає підстави спадування за правом представлення, а на приписах ст.ст.549, 551 ЦК Української РСР (1963 року), які передбачають перехід права на прийняття спадщини від спадкомця, який помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений ст.549 цього Кодексу строк, до його спадкоємців (спадкова трансмісія) з викладенням позивачем інших обставин на обгрунтування заявлених вимог в цій частині.

Отже, позивачем також були змінені і підстави первісного позову, що свідчить про одночасну зміну ним предмета і підстав позову.

Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 03.08.2020 року у справі №911/2139/19.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування положень ст.188 ЦПК України, яка передбачає об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги, з урахуванням того, що таке об`єднання позовних вимог можливе в одній позовній заяві при зверненні особи з позовом до суду, а не шляхом подання позову із додатковою самостійною позовною вимогою, після відкриття провадження у справі.

Крім того, позовна вимога про визначення додаткового строку для звернення до нотаріуса, викладена в заяві про уточнення позовних вимог, не є похідною від позовної вимоги, викладеної у первісній редакції позову, оскільки задоволення судом позову в частині визнання за позивачем права на спадкове майно жодим чином не залежить від задоволення позовної вимоги про визначення йому додаткового строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і навпаки.

На підставі викладеного, враховуючи, що подана позивачем до суду заява про уточнення позових вимог містить одночасно зміну предмета та підстав позову, що не допускається в силу імперативних приписів ч.3 ст.49 ЦПК України, в прийнятті вказаної заяви до розгляду слід відмовити.

При цьому сплата позивачем судового збору за позовну вимогу немайнового характеру на виконання вимог ухвали від 15.10.2020 року не спростовує даного висновку суду, оскільки в силу імперативних приписів ч.3 ст.176 ЦПК України позивач у разі зміни предмета позову мав сплатити несплачену суму судового збору до звернення в суд з відповідною заявою, передбаченою ч.3 ст.49 ЦПК України, незалежно від результатів її розгляду судом під час підготовчого засідання у справі.

Керуючись ст.ст.49, 197, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, а саме: визнання за ним права (за спадковою трансмісією) на спадкове майно його баби ОСОБА_2 та визначення додаткового строку на звернення до нотаріуса в термін до трьох місяців.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.Ю.Атаманова