Справа №557/972/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судових засідань Довгалець Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Гощанського районного суду Рівненської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказує, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 22.08.2014 року. Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Гощанського районного суду 10.12.2018о.

Підставою позову є те, що за час шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, сторонами було придбано наступне майно: об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з надвірними будівлями, за поштовою/будівельною адресою: АДРЕСА_1 (нове будівництво), який не було введено в експлуатацію. Зазначений будинок будувався за спільні кошти подружжя, крім того частину коштів та засобів на будівництво надали родичі позивачки. А відтак, зазначене майно спільною сумісною власністю сторін. Стверджує, що не змогла досягнути згоди з відповідачем щодо поділу майна, тому звернулася до суду з позовом.

Позивач вказує, що відповідач добровільно поділити майно відмовляється, тому просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 13.10.2020 року, шляхом визнання за позивачем права на Ѕ (одна друга) частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення з відповідача вартості даної частки в розмірі 132000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Провадження у справі відкрито 13.06.2019р.

Ухвалою від 13.06.2019р. суд за заявою позивача вжив заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та земельну ділянку, на якій воно знаходиться.

Ухвалою від 19.06.2019р. суд з власної ініціативи виправив описки в ухвалі від 13.06.2019р.

Ухвалою від 12.02.2020р. суд за клопотанням позивача зупинив провадження у справі і призначив судової будівельно-технічну експертизу у справі, проведення якої доручив експертам Приватного підприємства «Експерт-Рівне-Консалт» (33013, м. Рівне, пр. Миру, 15). На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

1. Яка ступінь готовності (у відсотках чи іншим чином) об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , для введення його в експлуатацію?

2. Чи можливо здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі у відповідності до часток сторін по 1/2 або максимально наближених до них? - Якщо так, то надати можливі варіанти поділу об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до часток сторін по 1/2 або максимально наближених до них.

3. З урахуванням ступеня завершеності будівельних робіт, визначити, яка сукупна вартість будівельних матеріалів, конструктивних елементів будинку та надвірних будівель і споруд, та будівельних робіт станом на 22.01.2019 року?

Ухвалою від 04.05.2020р. провадження у справі поновлено, підготовче засідання у справі призначено на 01.06.2020р.

Ухвалою від 23.09.2020р. суд закрив підготовче провадження у справі і призначив судовий розгляд по суті на 23.10.2020р.

13.10.2020р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 22.08.2014р., актовий запис № 03.

Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Гощанського районного суду від 10.12.2018р.

В період шлюбу та до моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторонами було розпочато та здійснювалося будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

Про те, що будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами проводилося позивачкою та її колишнім чоловіком за час їх перебування в зареєстрованому шлюбі, свідчить Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованим в Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області від 02.02.2015р.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 200311/1_ФМ від 24.04.2020р. (судовий експерт М.О.Фурсович), ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 становить 36%, вартість будівельних матеріалів, конструктивних елементів зазначеного будинку та надвірних будівель і споруд, та будівельних робіт станом на 22.01.2019р. становить 265 027,00 грн.

Враховуючи те, що нерухоме майно, яке є предметом позову, набуте сторонами під час шлюбу воно є їхньою спільною сумісною власністю.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч.3ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 цього кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, З ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи :несені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, накопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо, майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та і необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей і індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Враховуючи те, що вищенаведене майно було набуте нами, як подружжям за час шлюбу, то воно належить мені та відповідачу на праві спільної сумісної власності, частки яких відповідно до ст.70 СК України є рівними.

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені статтею 71 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до цієї статті, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно із вимогами ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Оскільки судом встановлено, що вказане вище майно придбано сторонами в період перебування в шлюбі та за спільні кошти подружжя, то і право спільної сумісної власності, на дане майно, мають обидві сторони в рівних частках.

Суд доходить до висновку про можливість присудження позивачу грошової компенсації вартості її частки в спільному майні подружжя, оскільки позивач проти цього не заперечує, у розмірі, про який просить позивач.

Керуючись ст. 81, 141, 147, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 (одна друга) частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 (одна друга) частки об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 132 000 (сто тридцять дві тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі сплачену суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1881 (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна) гривень 87 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 :

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення виготовлено 09.11.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. Пацко