Справа № 521/575/20
Провадження № 2з/521/15/20
У Х В А Л А

15 січня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.,

за секретаря - Дробот В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 81000,0 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 1261,20 гривень, посилаючись на таке.

28 лютого 2018 року АН «Лето» - «Агенство», в особі ОСОБА_3 , Гаврилова Маріанна Костянтинівна «Продавець» нерухомого майна, та ОСОБА_4 «Покупець» нерухомого майна, уклали договір № 29/1 про намір у майбутньому укласти договір відчуження нерухомого майна. Згідно п. 1.1 договору № 29/1, «Власник» і «Покупець» зобов`язуються в майбутньому укласти та нотаріально посвідчити договір відчуження, згідно з яким власник передає покупцеві у власність будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , далі іменований «Об`єкт», який належить йому на праві власності, а «Покупець» в свою чергу оплатить «Власнику» ціну об`єкта на умовах, передбачених договором. Згідно п. 4.4 договору № 29/1, «Покупець» гарантує придбання «Об`єкту» у власність в порядку, встановленому договором, і для забезпечення виконання договору передає, а власник приймає в рахунок належних з «Покупцем» за договором відчуження об`єкта платежів, передоплату (Аванс) у розмірі 81000,0 гривень, то еквівалентно 3000,0 доларів США за курсом продажу НБУ в день укладення та нотаріального посвідчення договору відчуження об`єкта. На виконання умов договору ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 81000,0 гривень у момент підписання вищезазначеного договору. 28 лютого 2018 року між позивачем та АН «Літо» була укладена угода про розірвання договору №29/1. Відповідно до п. 2. вищезазначеної Угоди авансова сума у розмірі 81000,0 гривень отримана власником майна відповідно до Договору, залишилась у власника. Позивач вважає, що попередній договорів був укладений з порушенням норм ЦК України, що має привести до недійсності правочину та стягнення авансової суми. Виходячи з цього, попередній договір № 29/1 укладений між АН «Лето» - в особі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - продавця нерухомого майна, та ОСОБА_4 - покупця нерухомого майна, був укладений з порушенням вимог ЦК України, що в свою чергу, приводить до недійсності правочину. ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 . Грошові кошти, передані ОСОБА_4 у якості авансу та у розмірі 81000,0 гривень продавцю нерухомого майна ОСОБА_2 були частиною спільного майна подружжя. При укладенні до говору №29/1 від 28 лютого 2018 року ОСОБА_4 ОСОБА_1 такої згоди не давала. Тому, позивач, вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача надала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку, посилаючись на таке.

Предметом спору по даній справі є стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 81000,0 гривень. Відповідачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Дана обставина підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 вересня 2008 року. Є підстави вважати, що даний будинок, може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відсутність достатніх доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову, унеможливлює дати об`єктивну оцінку викладеним у ній обставинам, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, через відсутність достатніх доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, суд не може накласти арешт на майно без вирішення питання щодо зустрічного забезпечення, оскільки заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд на власний розсуд визначає в кожній конкретній ситуації необхідність застосування зустрічного забезпечення. Зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Заява позивачів відповідно до вимог статті 151 ЦПК України має містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Заявником не внесено пропозицій щодо зустрічного забезпечення відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, наприклад не вказано про можливість внесення конкретної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже, на момент розгляду судом заяви про забезпечення позову позивачем не надано відповідних та достатніх доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, що, у свою чергу, унеможливлює вирішити питання про накладення арешту на майно, оскільки заява необґрунтована доказами та накладення арешту може призвести до порушення прав та законних інтересів учасників процесу.

За таких обставин, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня вручення ухвали суду.

СУДДЯ В.К. Гуревський

15.01.2020