Ухвала

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 751/5294/18

провадження № 61-1059св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Центральний відділ державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції Чернігівської області, Державне підприємство «Сетам»,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Мамонової О. Є., Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до

Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), треті особи: ФОП ОСОБА_2 , Центральний відділ державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції Чернігівської області (далі - Центральний ВДВС м. Чернігова ГТУЮ в Чернігівській області), Державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_3 , про визнання припиненою іпотеку за іпотечним договором від 15 жовтня 2007 pоку, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», як іпотекодержателем, ОСОБА_3 , як позичальником, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем - майновим поручителем, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О. В., та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 4788; зняття заборони відчуження нерухомого майна - нежитлової будівлі - торгівельний павільйон, загальною площею 40,2 кв. м, що знаходиться за адресою: буд. АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 5839928 від 15 жовтня 2007 року) та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5840129 від 15 жовтня 2007 року) та виключити записи про вказані обтяження із зазначених реєстрів, а також про стягнення понесених судових витрат.

У порядку забезпечення вищевказаного позову, ОСОБА_1 просила суд до набрання рішенням законної сили зупинити продаж нежитлової будівлі - торгівельного павільйону, позначеного на плані літ. «К-1», «К1», загальною площею 40,2 кв. м, що знаходиться за адресою: буд. АДРЕСА_1 , який здійснює Центральний ВДВС м. Чернігова ГТУЮ в Чернігівській області, а організатором електронних торгів з її реалізації є ДП «Сетам».

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено продаж (реалізацію) нежитлової будівлі торгівельного павільйону літ. «К-1», «К1», загальною площею 40,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: буд. АДРЕСА_1 , (в Державному реєстрі іпотек реєстраційний номер обтяження 5839928 від 15 жовтня 2007 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 5840129 від 15 жовтня 2007 року), яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ПАТ «Універсал Банк» оскаржило її в апеляційному порядку.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У січні 2019 року ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, у якій просять скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції у цій справі дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення у разі задоволення позову, а обраний захід забезпечення позову відповідає заявленим вимогам. Оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову не було порушено норм процесуального та матеріального права, суд апеляційної інстанції не мав правових підстав для її скасування.

Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У червні 2019 року справу № 751/5294/18 передано до Верховного Суду.

Перевіривши зміст касаційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Однією з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судовий захист.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, з урахуванням доводів касаційних скарг, Верховний Суд виходив із необхідності дотримання права особи на доступ до суду, недопущення створення перешкод скаржнику у доступі до правосуддя та дотримання принципу формування єдиної правозастосовчої практики.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У цій справі предметом оскарження в касаційному порядку є постанова апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, прийнята за результатом перегляду ухвали суду першої інстанції, якою таку заяву задоволено.

Оскільки ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 звернулися із касаційними скаргами у січні 2019 року, застосуванню підлягають норми ЦПК України, чинні у відповідній редакції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і надалі - в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку, наведений у частині першій статті 389 ЦПК України.

Так, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті (які не підлягають касаційному оскарженню); 2) ухвали суду першої інстанції, вказані, зокрема, у пункті 3 частини першої статті 353 цього кодексу (щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову), після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення.

Пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України звужує перелік об`єктів касаційного оскарження порівняно з переліком об`єктів апеляційного оскарження. Тому не всі ухвали суду першої інстанції, які можна оскаржити окремо від рішення суду в апеляційному порядку, можна оскаржити окремо від рішення суду і в касаційному порядку.

Так, у частині першій статті 353 ЦПК України серед об`єктів апеляційного оскарження виокремлені ухвали щодо забезпечення позову (пункт 3) і щодо відмови у забезпеченні позову (пункт 4). Тобто, за змістом зазначеного припису ухвалою щодо забезпечення позову є ухвала про таке забезпечення, а ухвалою щодо відмови у забезпеченні позову - ухвала про відмову у такому забезпеченні. Аналогічно згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України у касаційному порядку можливо оскаржити, зокрема, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову, тобто про таке забезпечення, і неможливо оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції щодо відмови у забезпеченні позову, тобто про таку відмову.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблено висновок про те, що критерієм для касаційного оскарження постанов апеляційного суду за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про забезпечення позову або про відмову у такому забезпеченні є зміст дій апеляційного суду, а саме те, чи підтримав він висновки суду першої інстанції про забезпечення позову, або чи забезпечив позов за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні. Якщо на питання відповісти ствердно, відповідні постанови апеляційного суду можуть бути предметом касаційного оскарження.

Оскільки за змістом пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України відсутня процесуальна можливість оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову, так само неможливим є касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Таким чином, неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Обмеження права на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у забезпеченні позову, постанови суду апеляційного суду, згідно з якою відмовлено у забезпеченні позову за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову чи залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, не нівелюють для учасника справи можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів до суду першої інстанції, за наявності підстав не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до цього суду.

Таким чином, положеннями чинного на момент подання касаційних скарг у цій справі процесуального закону (пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України у відповідній редакції) не було передбачено можливості касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, оскільки постанова Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, не підлягає оскарженню в касаційному порядку, здійснення касаційного розгляду є неможливим, а тому відкрите ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2019 року касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року підлягає закриттю.

Керуючись статтями 389, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

С. П. Штелик