Справа № 569/3967/20
У Х В А Л А

07 грудня 2020 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_1 , орган, дії якого оскаржуються Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з скаргою про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, дії якого оскаржуються Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні скаржник скаргу повністю підтримала, просить суд її задоволити з підстав, викладених у скарзі та визнати дії старшого державного виконавця Овруцького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ковальчук Марії Євгенівни в порядку виконання судового наказу №569/17135/19 виданого 15 жовтня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Овруцького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ковальчук М.Є. здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів згідно судового наказу №569/17135/19 виданого 15 жовтня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області та обчислити борг у відповідній частці від середньостатистичної заробітної плати у місцевості, де проживає боржник.

В судовому засіданні державний виконавець Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) скаргу не визнала та просить суд відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на скаргу та вважає, що вона діяла в межах своїх повноважень та у відповідності до діючого законодавства.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано судовий наказ №569/17135/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду 09 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Ковальчук М.Є. 21 жовтня 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП №60364816 з виконання судового наказу №569/17135/19 виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду 09 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як пояснив в судовому засіданні державний виконавець, нею 21 жовтня 2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання судового наказу 569/17135/19 виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , копію якої було направлено сторонам виконавчого провадження. Державним виконавцем, відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» було здійснено попередній розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до виконавчого документу, оскільки у державного виконавця на момент відкриття виконавчого провадження була відсутня інформація про сплату/несплату аліментів, а також інформація про розмір заробітку (доходу) боржника, у розрахунку було зазначено заборгованість виходячи із мінімального гарантованого розміру аліментів, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років (абз.2 ч.2 ст.182 СК України). Після того, державним виконавцем було отримано квитанції про сплату аліментів, а саме: за вересень 2019 року на суму 1000,00 грн. (фіскальний чек від 24.10.2019); за жовтень 2019 року на суму 1000,00 грн. (фіскальний чек від 04.11.2019 року), виконавцем здійснено перерахунок заборгованості згідно наданих квитанцій та з урахуванням ч.2 ст.195 СК України, яка передбачає нарахування заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Так, відповідно до здійсненого перерахунку розмір заборгованості станом на 01 листопада 2019 року становив 146,24 грн. В подальшому боржником частково сплачувались аліменти.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за сплати аліментів ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №60364816, який був надісланий стягувачу з постановою про відкриття провадження від 21 жовтня 2019 року вбачається, що відомостей про заробітну плату боржника у матеріалах виконавчого провадження немає, тому борг повинен обчислюватися державним виконавцем у відповідній частці від середньостатистичної заробітної плати у місцевості, де проживає боржник, яка станом на четвертий квартал 2019 року складала 7858 грн. Однак, такого перерахунку заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем проведено не було.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості №36116 від 18.11.2020 вбачається, що станом на 01 листопада 2020 року заборгованість по аліментах становить 6051,38 грн.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) визначається виконавцем у порядку, встановленому сімейним кодексом України.

Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.4 Розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системи виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснення відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та(або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображують отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Статтею 187 СК України передбачено добровільний спосіб виконання матір`ю або батьком свого обов`язку утримувати дитину шляхом сплати аліментів, а саме один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Крім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» добровільне виконання рішення про стягнення періодичних платежів полягає у тому, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особи підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи.

Суд звертає увагу представника скаржника на ту обставину, що боржник зобов`язаний виконувати рішення про стягнення аліментів в примусовому порядку, у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні скаржником доведено належними та допустимими доказами викладені у скарзі обставини, а державним виконавцем вони не спростовані, тому суд вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,81,353,354,447 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 , орган, дії якого оскаржуються Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задоволити.

Визнати дії старшого державного виконавця Овруцького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ковальчук Марії Євгенівни в порядку виконання судового наказу №569/17135/19 виданого 15 жовтня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області неправомірними.

Зобов`язати старшого державного виконавця Овруцького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ковальчук М.Є. здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів згідно судового наказу №569/17135/19 виданого 15 жовтня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області та обчислити борг у відповідній частці від середньостатистичної заробітної плати у місцевості, де проживає боржник.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов