Провадження №2-ві/554/2/2020
У Х В А Л А

14 січня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Гольник Л.В., при секретарі Бакулей А.С., розглянувши заяву стягувача ОСОБА_1 про відвід судді Блажко І.О. від розгляду скарги представника Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на дії державного виконавця,-

в с т а н о в и в:

У провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Блажко І.О. перебуває цивільна справа №554/11456/19, 4-с/554/99/2019 за скаргою представника Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на дії державного виконавця.

13.01.2020 року в судовому засіданні стягувачем ОСОБА_1 заявлено відвід судді Блажко І.О., посилаючись на те, що суддя Блажко І.О. вже розглядала цю справу і винесла неправомірну ухвалу від 05.07.2018, у зв`язку з чим висловлює повну недовіру судді Блажко І.О. та прохає розглядати справу у другому складі суду.

Питання про відвід судді передано судді, визначеному у порядку встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України. Провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 року заява передана для вирішення до провадження судді Гольник Л.В.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України визначено, що у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Вирішуючи питання про відвід судді, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Вказані висновки також містяться і в рішенні Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко та Мартенко проти України».

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Стягувач ОСОБА_1 посилається у своїй заяві про відвід судді Блажко І.О., як на підставу для її відводу на те, що суддя Блажко І.О. вже розглядала цю справу і винесла неправомірну ухвалу від 05.07.2018 року, тому може проявити упередженість.

Частиною 2 ст. 214 ЦПК України встановлено, що головуючий відповідно до завдань цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій,здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що відвід судді продиктований незгодою з процесуальними рішеннями судді.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні заяви стягувача ОСОБА_1 про відвід судді Блажко І.О. слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заявистягувача ОСОБА_1 про відвід судді Блажко І.О. від розгляду скарги представника Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Гольник