ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1537/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2319/19 Категорія: 305010000 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»;

особа, що подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суд із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 квітня 2019 року по бульвару Шевченка в місті Черкаси між вулицями Богдана Хмельницького та Митницькою сталась ДТП за участі автомобілів «Suzuki Vitara S» під керуванням водія ОСОБА_4 та «Mersedes» під керуванням ОСОБА_2 . ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 , який не дотримавшись інтервалу руху, здійснив зіткнення з автомобілем, що належить позивачу.

Свою вину відповідач визнав і за взаємною згодою ДТП було оформлено за європротоколом без виклику патрульних Національної поліції. Обома учасниками ДТП до СК «Глобус», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, було подано спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у відповідності до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів».

07 червня 2019 року СК «Глобус» перерахувала на адресу позивача 48000 грн. в межах розміру страхової відповідальності.

26 липня 2019 року відповідач перерахував на адресу позивача 2000 грн. франшизи.

Разом сума отриманого відшкодування склала 50000 грн. Проте отримані грошові кошти не покрили в повному розмірі заподіяні відповідачем матеріальні збитки. Окрім того позивачу також було заподіяно моральну шкоду у зв`язку з пошкодженням майна.

За дорученням СК «Глобус» 17 травня 2019 року оцінювачем ОСОБА_5 було здійснено огляд пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу позивача. Протокол технічного огляду було передано СК «Глобус» для здійснення розрахунку матеріальних збитків.

В липні 2019 року ТОВ «Колос-Авто» здійснило відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача, про що складено відповідний акт виконаних робіт від 22 липня 2019 року. Загальна вартість відновлювального ремонту склала 76659,00 грн., які позивач перерахувала 23 липня 2019 року двома платіжними дорученнями.

Позивач вказувала, що вартість матеріального збитку складає 91203,65 грн. та з урахуванням часткового відшкодування, сума невідшкодованих відповідачем збитків складає 41203,65 грн.

ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдані внаслідок ДТП матеріальні збитки в розмірі 41203,65 грн. та 10000 грн. моральної шкоди, завданої у зв`язку з пошкодженням майна.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 34789,12 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що оскільки страховиком СК «Глобус» зобов`язання по страховому полісу № АК/8150887 ОСОБА_2 виконано у повному обсязі у межах суми, встановленої законодавством, на підставі статей 988, 1194, пункту 32.7 статті 32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки, виходячи із розміру, встановленого висновком експерта Черкаського відділення КНДІСЕ, у розмірі 34789,12 грн.

Також суд прийшов до висновку, що позивач зазнала непоправних душевних страждань, пов`язаних із позбавленням можливості вести звичайний ритм життя, пересування по місту, що порушило склад її життя, тому вважав розмір моральної шкоди, заявлений позивачем, обгрунтованим.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Юдін В.С. подав апеляційну скаргу та просить змінити рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року в частині розміру матеріальних збитків, моральної шкоди та розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі вказує, що висновок експертизи, проведеної за ухвалою суду, не може вважатись повним та об`єктивним, оскільки фактично експертизу було проведено на підставі матеріалів справи без огляду автомобіля експертом.

Вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано вартість фактично проведеного відновлювального ремонту, без урахування якого об`єктивне встановлення розміру матеріальних збитків є неможливим.

Зазначає, що судом було задоволено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн без належного обґрунтування та посилання на докази. Звертає увагу, що дорожньо-транспортна пригода відбулась без участі позивача, що виключає й існування страждань, пов`язаних із пригодою.

Крім того, вказує, що судом безпідставно стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на експертне дослідження , оскільки такі витрати були понесені відповідачем, який ініціював проведення експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року до участі у справі було залучено приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» в якості правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2019 року по бульвару Шевченка в місті Черкаси між вулицями Богдана Хмельницького та Митницькою сталась ДТП за участі автомобілів «Suzuki Vitara S» під керуванням водія ОСОБА_4 та «Mersedes» під керуванням ОСОБА_2 . ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 , який не дотримавшись інтервалу руху, здійснив зіткнення з автомобілем, що належить позивачу.

Свою вину відповідач визнав і за взаємною згодою ДТП було оформлено за європротоколом без виклику патрульних Національної поліції.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СТДВ «Глобус», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АК/8150887 від 10 липня 2018 року.

На підставі вказаного Полісу та згідно платіжного доручення № J0TO95ABFQRB8HV4 від 25 липня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» та платіжного доручення № IGJ86HPMC0A1IGL6 від 26 липня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 було виплачено суму страхового відшкодування від СК «Глобус» у розмірі 48000 грн. та сплаченої ОСОБА_2 франшизи у розмірі 2000грн., а всього 50000 грн. (а.с. 43-44).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 надала Звіт №А5-68 від 08 серпня 2019 року про оцінку автомобіля, виконаний фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , згідно з яким вартість відновлювального ремонту КТЗ SUZUKI VITARA S, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 78029,65 грн, а розмір матеріального збитку становить 91203,65грн. (а.с. 11-35).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції була проведена судова автотоварознавча експертиза, згідно з висновком якої №46/20-23 від 24 березня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля SUZUKI VITARA S, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 72552,33 грн, а розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок ДТП станом на 23 квітня 2019 року складає 84789,12 грн. (а.с. 130-146).

Відповідно до Актів виконаних робіт № АВЗН030821 від 22 липня 2019 року та № АВЗН0300826 від 22 липня 2019 року автомобіль SUZUKI VITARA S, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було відремонтовано на загальну суму 76659 грн ( а.с. 36-37).

Згідно з квитанціями № 0.0..1 та № 0.0..1 від 23 липня 2019 року на рахунок ТОВ «Колос-Авто», яке здійснювало ремонт автомобіля позивачки, сплачено 75859 грн та 800 грн відповідно (а.с. 42).

Відповідно до частини першої пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи липня , яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14, від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 46/20-23 від 24 березня 2020 року, вартість матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок ДТП, станом на 23 квітня 2019 року, складає 84789,12 грн. Вказана сума визначена експертом як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Колегія суддів погоджується, що вказаний висновок експертизи є належним доказом у справі, оскільки експертизу проведено відповідно до Методики, експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384 та 385 КК України, відвід експерту учасниками справи не заявлявся, висновок експертизи не визнано судом необґрунтованим або таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Разом з тим, під час вирішення справи судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що експертом визначалась вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки на дату дорожньо-транспортної пригоди 23 квітня 2019 року. Водночас, автомобіль ОСОБА_1 було відремонтовано 22 липня 2019 року та 23 липня 2019 року сплачено за відновлювальний ремонт автомобіля 76659 грн.

Тобто фактично позивачкою було понесено витрати для відновлення пошкодженого автомобіля 76659 грн, а не 72552,33 грн, як визначено у висновку експерта.

Отже розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок ДТП, повинен бути розрахований виходячи із фактичної вартості відновлювального ремонту (76659 грн) з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу (відповідно до висновку експерта його величина дорівнює 0) та величини втрати товарної вартості (12 236, 79 грн.).

Однак оскільки позивачка ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржує, апеляційний суд позбавлений можливості змінити рішення суду у цій частині.

Враховуючи наведене, у зв`язку з тим, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Юдіна В.С. не спростовують висновків суду першої інстанції щодо визначення розміру завданої матеріальної шкоди, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення суду в цій частині.

Щодо посилань скаржника на те, що суд безпідставно стягнув на користь позивачки моральну шкоду, колегія суддів зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачці безсумнівно завдано моральних страждань внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача. Судом враховано, що автомобіль позивачки було придбано 18 травня 2017 року на підставі Договору купівлі-продажу (а.с. 39-41), тобто відповідачем було пошкоджено відносно новий автомобіль позивачки. Також колегія суддів враховує, що позивач змушена звертатись до суду для відновлення свого порушеного права.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із розміром моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 відповідачем, визначеним судом першої інстанції в сумі 10000 грн., тому рішення суду в цій частині зміні чи скасуванню також не підлягає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розподілу судових витрат не було враховано, що витрати на експертне дослідження були повністю понесені відповідачем, є безпідставним. Так, судом пропорційно до задоволених позовних вимог правильно стягнуто з відповідача на користь позивача понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн та 1500 грн за проведення експертного дослідження під час звернення до суду із позовом згідно зі Звітом № А5-68 від 08 серпня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді