Ухвала

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 521/12212/19

провадження № 61-17832ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисецької Олени Олександрівни на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила встановити їй додатковий строк три місяці з дня набуття законної сили рішенням суду в цій справі для прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька - ОСОБА_4 .

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2019 року позов задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк - один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька - ОСОБА_4 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року (повний текст якої складено 26 жовтня 2020 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Лисецької О. О. залишено без задоволення, а рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2019 року - без змін.

25 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лисецька О. О. подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Лисецька О. О. вказала, що в оскаржуваних судових рішеннях суди не врахували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 вересня 2020 року у справі № 572/1251/18, від 30 вересня 2020 року у справі № 736/586/16-ц.

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Лисецька О. О. заявила клопотання про зупинення виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2019 року.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

За змістом наведених правових норм касаційний суд може зупинити виконання лише того судового рішення, яке підлягає примусовому виконанню, до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2019 року визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, тому в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лисецької О. О. необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лисецької Олени Олександрівни на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року.

Витребувати з Малиновського районного суду міста Одеси цивільну справу № 521/12212/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лисецької Олени Олександрівни про зупинення виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2019 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 04 січня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов