Справа № 315/1286/20
Номер провадження № 2/315/407/20
08 грудня 2020 року м. Гуляйполе
Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:
головуючої судді Романько О.О.,
за участю секретаря Браціло І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на майно, -
03.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на майно.
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що у серпні 2014 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була укладена усна угода та оформлений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом складання письмової розписки про одержання грошової суми у розмірі 26 000 грн., однак, зазначений договір не було посвідчено нотаріально.
Позивач зазначає, що вона зі своєї сторони виконала всі свої зобов`язання, передбачені договором, та сплатила обумовлену договором суму за покупку, що стверджується відповідними розписками. З 2012 року вона разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_3 , проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 , та з 28 липня 2012 року власник будинку - ОСОБА_2 , зареєстрував їх в даному житловому будинку за умовою, що вони у нього придбають зазначений будинок та меблі.
Як вказав далі в позові позивач, ОСОБА_2 передав їй будинок, і вона прийняла будинок з надвірними будівлями, яким на даний час відкрито користується, також, передав правовстановлюючі документи на вищезазначений будинок. 04 листопада 2019 року, виконуючим обов`язків адміністратора Святопетрівського старостинського округу Сахном В.П., надано довідку про те, що вони з чоловіком дійсно зареєстровані та проживаємо в АДРЕСА_1 .
Позивач в позові зазначає, що, таким чином, сторони, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, однак, нотаріально не посвідчили, через постійну зайнятість відповідача на протязі багатьох років.
Оскільки, відповідач постійно змінює своє місце проживання, та ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу нотаріально, вона як пенсіонер позбавлена права власності на житловий будинок, та пільги, які надає держава, щоб покращити свій рівень життя. Врегулювати спір в досудовому порядку з відповідачем неможливо.
Прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 21 серпня 2014 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою села Успенівка, Гуляйпільського району Запорізької області, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , інвентаризаційна вартість якого на 2008 рік складає 69 589,00 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень) 00 коп.
Позивач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, 09.11.2020 року та 08.12.2020 року через канцелярію суду подала заяви, в яких прохала розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.38, 44).
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, заяв, клопотань суду не надала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до поштових сповіщень про вручення поштового відправлення (а.с.28, 43), будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив.
Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду.
Відповідно до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.01.1998 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Згідно довідки Управління «ЦНАП» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 103 від 04.11.2020 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого станом на 03.10.2008 року спеціалістом КП «Імпульс» Пологівської районної ради, власником вказаного будинку зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 9-11).
Те саме підтверджується відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Імпульсь» Пологівської районної ради № 20734259 виданого 29.10.2008 року, згідно якого житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу 5345 від 21.10.2008 року, номер запису 160 в книзі 31 (а.с. 12).
Згідно копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , розпочатої 01.06.2001 року, позивач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 зареєстровані у вказаному будинку з 28.07.2012 року. За цією ж адресою зареєстрований і відповідач ОСОБА_2 (а.с. 16-20).
Факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою Управління «ЦНАП» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 494/11-11 від 07.09.2020 року (а.с. 24).
Таким чином, судом встановлено, що позивач придбала будинок у ОСОБА_2 , домовившись про всі істотні умови договору та сплативши узгоджену суму за його придбання, отримала від власника майна правовстановлюючі документи на спірний будинок, проте нотаріально договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчено не було.
Обставин, які зазначені позивачем для підтвердження своїх вимог, відповідач не заперечив, відзиву на позов не надав, до суду для надання особистих пояснень не з`явився, не відреагував на письмову пропозицію від позивача про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, тобто фактично проти позовних вимог позивача не заперечував.
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.
Положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З наявних у справі письмових розписок про купівлю-продаж житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 слідує, що сторони домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулося їх повне виконання. Позивач (покупець) сплатив продавцю (відповідачу) кошти в повному обсязі, а відповідач (продавець) передав йому предмет договору купівлі-продажу житловий будинок.
Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.
Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не уклала своєчасно договір купівлі-продажу у відповідності із вимогами ст. 657 ЦК України, оскільки їй завадили об`єктивні обставини, які склалися у житті продавця майна і не залежали від неї. На теперішній час, продавець ОСОБА_2 продовжує ухилятись від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні встановлено, що при укладенні правочину, а саме договору купівлі-продажу спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 , сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є письмові розписки про сплату грошових коштів за купівлю будинку, відбулося повне виконання договору та вищевказаний житловий будинок переданий позивачу, який ним відкрито користується донині, зареєстрована в ньому зі своїм чоловіком за згодою відповідача. Відповідач не надав будь-яких заперечень щодо змісту позовних вимог. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу будинку. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання правочину договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб та іншим шляхом захистити свої права у позивача немає можливості, оскільки інша сторона правочину умисно ухиляється від нотаріального посвідчення такої угоди.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 18, 76-83, 133, 141, 206, 258, 263-265, 268, 272-273, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на майно - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 21 серпня 2014 року, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 27 січня 1998 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати у вигляді судового збору на суму 1681 грн..
Повний текст рішення складено 09.12.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Загальний порядок передбачає, що апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. О. Романько