ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2443/20 Справа № 210/5976/19 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року, яке постановлено суддею Ступаком С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо складання повного тексту рішення матеріали справи не містять, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 125 190 грн. у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 20 вересня 2011 року позивачу первинно було встановлено 30% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності. Висновком МСЕК від 21 вересня 2012 року позивачу повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності. При наступному переогляді позивачу висновком МСЕК від 07 жовтня 2013 року, 29 вересня 2016 року повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності. Висновком МСЕК від 01 жовтня 2019 року позивачу повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності, безстроково.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 65 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 768,40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі, визначеному в позовній заяві, а саме 125 190 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, зокрема, судом не враховано роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що внаслідок отриманого професійного захворювання позивач позбавлений можливості в повній мірі реалізовувати свої звички та бажання, оскільки повинен докладати додаткових зусиль та витрачати час для організації свого життя, постійно відчуває дискомфорт через задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичний кашель впродовж дня, загальну слабість, підвищену пітливість, іноді свистячі хрипи в грудях та забруднення дихання за типом задухи. Крім того позивач відчуває моральні страждання у зв`язку з неможливістю повноцінно працювати, фінансово допомагати своїй сім`ї, необхідністю проходити постійні курси лікування, огляди МСЕК, істотність вимушених змін в його житті, важкість стану здоров`я та ступінь вини відповідача, у зв`язку з чим вважає суму стягнутої моральної шкоди необґрунтованою та значно заниженою.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не вчиняв будь - яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянням моральних страждань позивачу.

Крім того, суд не врахував, що позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці.

Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції надав більше переваги доказам позивача, що призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог позивача.

На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника позивача та відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював з 14 вересня 1981 року по 14 листопада 1982 року на посаді машиніста дверезнімної машини коксового цеху №1 Криворізького коксохімзаводу; з 01 листопада 1985 року по 24 квітня 1992 року -машиністом дверезнімної машини коксового цеху №2 Криворізького коксохімзаводу; з 21 серпня 1998 року по 16 березня 1998 року -слюсарем - ремонтником цеху ремонту устаткування дробарно-збагачувальних фабрик та агломераційних фабрик; з 16 березня 1998 року по 19 листопада 1998 року -слюсарем - ремонтником цеху ремонту енергоустаткування №3 управління капітальних та поточних ремонтів устаткування та агломераційних цехів; з 19 листопада 1998 року по 13 грудня 1999 року - слюсарем - ремонтником УКПРУ ЦРЕУ №3 дробарних збагачувальних фабрик та агломераційних цехів №№ 1, 2, 3; з 13 грудня 1999 року по 08 квітня 2004 року - слюсарем - ремонтником УКПРУ ЦРЕУ №3 дробарних збагачувальних фабрик та агломераційних цехів №№ 1, 2, 3; з 08 квітня 2004 року по 27 квітня 2005 року -слюсарем - ремонтником УКПРУ ЦРЕУ №3 дробарних збагачувальних фабрик та агломераційних цехів; з 27 квітня 2005 року по 12 січня 2006 року -слюсарем - ремонтником УКПРУ дільниці №1 з ремонту сантехнічного устаткування ЦРЕУ №3 дробарних збагачувальних фабрик та агломераційних цехів; з 12 квітня 2006 року по 14 червня 2007 року -слюсарем - ремонтником УКПРУ дільниці №1 з ремонту сантехнічного устаткування ЦРЕУ №3 дробарних збагачувальних фабрик та агломераційних цехів; з 14 червня 2007 року по 10 грудня 2007 року - слюсарем - ремонтником УКПРУ ГЗК дільниця №1 з ремонту сантехнічного устаткування ЦРЕУ №3 дробарних, збагачувальних фабрик та агломераційних цехів; з 10 грудня 2007 року по 12 серпня 2010 року - слюсарем - ремонтником (бригадиром) дільниця з ремонту енергетичного устаткування ЦРЕУ №3 дробарних, збагачувальних фабрик та агломераційних цехів; з 12 серпня 2010 року по 20 квітня 2011 року - слюсарем - ремонтником (бригадиром) дільниці №1 з ремонту енергетичного устаткування ЦРЕУ №3 дробарних, збагачувальних фабрик та агломераційних цехів; з 20 квітня 2011 року по 27 березня 2013 року - слюсарем ремонтником (бригадиром) ГД УКПРУ ЦРЕУ №3 дробарних та рудозбагачувальних фабрик ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 27 березня 2013 року звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 47-54).

Згідно п. 16 Акту Форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 19 серпня 2011 року, професійне захворювання у позивача виникло за обставин праці протягом тривалого часу у шкідливих умовах, де він підпадав під шкідливу дію пилу, оксиду вуглецю, фенолу, водню, ціаніду, що перебільшував ГДК через недосконалість робочих місць (а.с. 17).

За висновком МСЕК від 20 вересня 2011 року позивачу первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності (а.с. 10)

Висновком МСЕК від 21 вересня 2012 року позивачу повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності (а.с. 11)

При наступному переогляді висновком МСЕК від 07 жовтня 2013 року та 29 вересня 2019 року позивачу повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності (а.с.12-13)

Висновком МСЕК від 01 жовтня 2019 року позивачу повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності, безстроково (а.с.14-15)

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійну працездатність позивач частково втратив під час виконання ним трудових обов`язків і вона пов`язана з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та розміром відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав.

Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно встановив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання та хвилювання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не враховано те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не вчиняв будь - яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянням моральних страждань позивачу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не знімають з відповідача обов`язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153КЗпП Українита ст. 13Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд не врахував, що позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача в період з 1981 року по 2013 рік.

Відповідно до висновку МСЕК від 20 вересня 2011 року позивачу первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності (а.с. 5-6).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" - повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції надав більше переваги доказам позивача, що призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог позивача, колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи рішенням суду враховано відзив відповідача на позовну заяву ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг представника позивача та відповідача щоґрунтованодо необго розміру моральної шкоди, визначеного судом, оскільки розмір моральної шкоди визначено судом з урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода, характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я позивача, період роботи на підприємстві відповідача.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 65 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: