Провадження № 2/643/1615/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Накеурі І.Р., представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Вельковського С.В., відповідача - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Устименка І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Вельковського С.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 року ТОВ ОТП «Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить: визнати за позивачем право іпотеки на однокімнатну квартиру загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Квартира) за Договором іпотеки № РМ-SME708/165/1/2008 від 08.05.2008 року; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № СМ- SME708/165/2008 від 08.05.2008 року в розмірі 7054814,03 грн., з них: заборгованість за Кредитним договором в розмірі 222366,26 доларів США, що за перерахуванням за курсом НБУ станом на 05.08.2014 року становить 2709099,26 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 44938,74 доларів США, що за перерахуванням за курсом НБУ станом на 05.08.2014 року становить 547460,91 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань 3798223,86 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на Квартиру, за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позову зазначено, що 08.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № СМ- SME708/165/2008, згідно з яким ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 220000,00 доларів США строком до 08.05.2018 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Договорі. 08.05.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки № РМ-SME708/165/1/2008 від 08.05.2008 року. Згідно договору іпотеки предметом іпотеки є Квартира. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 вимог Кредитного договору, кредитор був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 643/10967/13-ц від 24.09.2014 року вирішено вимогу про виконання основного зобов`язання. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.09.2014 року задоволено клопотання ліквідатора про включення до складу ліквідаційної маси банкрута майнових активів учасників Повного товариства «Євтушенко і Ко». Включено до ліквідаційної маси банкрута Повного товариства «Євтушенко і Ко» наступні майнові активи: майно учасника ПТ «Євтушенко і Ко» фізичної особи ОСОБА_3 , а саме Квартиру. Отже, іпотечне майно відчужено арбітражним керуючим без згоди фонду ПТ «Євтушенко і Ко». Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2015 року у справі № 922/2459/14 ухвала господарського суду Харківської області від 29.09.2014 року та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 року у справі № 922/2459/14 скасовані.

Крім того, до позовної заяви було додано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить в якості забезпечення позову накласти заборону відчуження Квартири.

В обґрунтування заяви зазначено, що до Московського районного суду м. Харкова направлено позов про визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права іпотеки на Квартиру за Договором іпотеки № РМ-SME708/165/1/2008 від 08.05.2008 року. Іпотечне майно відчужувалось без згоди іпотекодавця, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися з позовом. Оскільки записи про іпотеку були вилучені із реєстру, існує загроза подальшого відчуження спірного майна, що може призвести до ускладенення або унеможливлення виконання рішення суду.

Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Вельковський С.В. в судовому засіданні подану заяву про забезпечення позову та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі. Зазначив, що в іншій справі, на яку посилались відповідачка та її представник, були інший предмет позову, а саме інший спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки - Квартиру. В цій іншій справі дійсно було вжито заходів забезпечення позову та заборонено відчуження Квартири. Проте у зв`язку з тим, що в позові було відмовлено, відповідачка звернулась із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вказана заява ще не розглянута. Також пояснив, що наявне рішення суду про стягнення з відповідачки на користь іншої особи заборгованості за договором позики. Враховуючи наведене, можливе звернення стягнення на Квартиру в рамках виконання зазначеного рішення суду.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Устименко І.А. в судовому засіданні заперечували проти заяви позивача про забезпечення позову. В обґрунтування заперечень зазначили, що існує судове рішення суду касаційної інстанції, яким в задоволенні аналогічного позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме Квартиру, відмовлено. Крім того, в рамках вказаної вище справи вже було вжито аналогічних заходів забезпечення позову, тому станом на даний час в інтересах позивача уже накладено заборону відчуження Квартири.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, а також доводи заяви про забезпечення позову, встановив таке.

08.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (Банком) та ОСОБА_2 (Позичальником) укладено Кредитний договір № CM-SME 708/165/2008, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит в розмірі 220000,00 доларів США, строком до 08.05.2018 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі.

08.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (Іпотекодержателем) та ОСОБА_3 (Іпотекодавцем) укладено Договір іпотеки № РM-SME 708/165/1/2008 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № CM-SME 708/165/2008, предметом іпотеки є Квартира.

Вищевказане також підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 18486683 від 08.05.2008 року, та Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 18486600 від 08.05.2008 року.

10.12.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг» (Фактором) та ПАТ «ОТП Банк» (Клієнтом) укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно.

Згідно Витягу з Додатку до Договору про відступлення права вимоги від 12.10.2020 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги за Кредитним договором № CM-SME 708/165/2008 від 08.05.2008 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 року (справа № 638/10967/13-ц), позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення боргу з солідарних боржників - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_5 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг» суму заборгованості в розмірі 7054814,03 грн.

Постановою Господарського суду Харківської області від 08.07.2014 року у справі № 922/2459/14, визнано ПТ «Євтушенко і Ко» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.09.2014 року у справі № 922/2459/14, задоволено клопотання ліквідатора про включення до складу ліквідаційної маси банкрута майнових активів учасників ПТ «Євтушенко і Ко», включено до ліквідаційної маси банкрута ПТ «Євтушенко і Ко» майнові активи, у тому числі вказану вище Квартиру, та скасовано обтяження вказаного майна.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 року вказану ухвалу залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 25.02.2015 року, ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.09.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 року у справі № 922/2459/14 скасовано. Провадження у справі № 922/2459/14 про банкрутство ПТ «Євтушенко і Ко» припинено.

01.10.2014 року ПН ХМНО Макушевою Н.В. посвідчено, що ОСОБА_6 належить на праві власності Квартира, реквізити правовстановлювального документа: Договір купівлі - продажу, посвідчений 27.04.2006 року ПН ХМНО Чуєвою О.Д. за реєстровим № 1481, яка придбана ОСОБА_6 за 80800,00 грн., що раніше належала ОСОБА_3 .

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27526144 від 01.10.2014 року, Квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_6 , про що внесено відповідний запис за № 7184303, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16176871 від 01.10.2014 року.

26.12.2014 року між ОСОБА_6 (Продавцем) та ОСОБА_1 (Покупецем) укладено Договір купівлі - продажу квартири, згідно умов якого Продавець передав у власність, а Покупець прийняла у власність та сплатила обговорену грошову суму за вказану вище Квартиру.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 195489571 від 02.01.2020 року, Квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , яку остання придбала на підставі Договору купівлі - продажу від 26.12.2014 року, посвідченого ПН ХМНО Гончаренко О.М., номер: 2484, індексний номер: 18398782, номер запису про право власності: 8274393.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 року (справа № 643/4237/17), у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № CM-SME 708/165/2008 від 08.05.2008 року в розмірі 7054814,03 грн. шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № РМ-SME708/165/1/2008 від 08.05.2008 року, а саме Квартири, з наданням всіх повноважень продавця за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження - відмовлено у повному обсязі.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 07.08.2018 року, апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 року скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 08.05.2008 року в розмірі 7054814,03 грн., з яких: 222366,26 доларів США заборгованість за кредитним договором, що еквівалентно 2709099,26 грн., 44938,74 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що еквівалентно 547460,91 грн., 3798223,86 грн. - пеня за прострочення виконання зобов`язань, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором від 08.05.2008 року, а саме Квартири, з наданням всіх повноважень продавця за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року, постанову апеляційного суду Харківської області від 07.08.2018 року скасовано, рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Судом з досліджених доказів встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу звернення стягнення на належну відповідачці Квартиру. Станом на даний час відомості щодо обтяження Квартири іпотекою, у відповідному реєстрі відсутні.

Позивач в заяві про забезпечення позову просить накласти заборону відчуження Квартири.

Виходячи із змісту позовних вимог, згідно яких спір виник з приводу визнання права іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає доведеним, що можливе відчуження ОСОБА_1 Квартири у власність інших осіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в даній цивільній справі в разі задоволення позовних вимог, що пред`явлені до ОСОБА_1 як до власника Квартири.

За таких обставин накладення заборони відчуження Квартири є необхідним засобом забезпечення позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача в разі задоволення позову і одночасно не становитиме надмірний тягар для власника квартири ОСОБА_1 , оскільки не позбавить її можливості володіти та користуватись Квартирою.

Доводи і аргументи представника відповідачки адвоката Устименко І.А., яким він обґрунтовував заперечення проти заяви про забезпечення позову, суд не може визнати обґрунтованими з таких підстав.

Як встановлено судом з пояснень учасників справи та матеріалів справи, раніше позивач звертався з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, але шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки. Враховуючи, що в даній справі позивачем обрано інший спосіб захисту, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що предмети зазначених позовів не є тотожними та у суду відсутні підстави відмовляти у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Враховуючи наведене, факт відмови у задоволенні позову в іншій справі не може бути підставою для відмови у вжитті заходів забезпечення позову в даній справі.

В іншій справі, як встановлено судом, позивачем було вжито заходів забезпечення позову.

Суд враховує, що захоби забезпечення позову вживаються з метою такого забезпечення у конкретній цивільній справі. Справу, в якій заборонено відчуження Квартири, станом на даний час розглянуто, Верховним Судом ухвалено остаточне рішення про відмову в позові.

Враховуючи наведене та виходячи з положень ст. 158 ЦПК України, у суду є достатні підстави припускати, що заходи забезпечення позову, вжиті в іншій цивільній справі, будуть скасовані.

Крім того, суд враховує, що вжиття заходів забезпечення позову в іншій справі, само по собі не може бути підставою для висновку щодо можливості забезпечення в такий спосіб позовних вимог, пред`явлених в даній справі.

За таких обставин суд не може визнати посилання представника відповідачки на вжиття заходів забезпечення позову в іншій справі між цими ж сторонами таким, що свідчить про відсутність підстав для забезпечення позову в даній справі.

Оцінюючи посилання сторін на рішення в справі про стягнення боргу за договором позики, суд керується таким.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2018 року (справа № 643/13957/18) позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 25.12.2014 року в сумі 403975,00 грн.

Представником відповідачки в обгрунтування неможливості звернення стягнення на Квартиру в рамках виконання вказаного рішення, надано суду нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_7., згідно якої останньою з ОСОБА_1 укладено мирову угоду в зв`язку з повним поверненням боргу в розмірі 403975,00 грн.

Між тим відсутність у ОСОБА_7 матеріальних претензій до ОСОБА_1 , не свідчить про неможливість останньої за власною ініціативою здійснити відчуження спірної Квартири на користь будь-яких третіх осіб, що може унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, які пред`явлені саме до ОСОБА_1 як до власника спірної Квартири.

Враховуючи наведене, вказана розписка ОСОБА_7 , на переконання суду, сама по собі не може свідчити про відсутність ризику невиконання або істотного ускладення виконання рішення суду в даній справі в разі задоволення позовних вимог та невжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права в порядку, визначеному ст. 156, 158 ЦПК України, звернутись до суду з заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим або з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Вельковського Станіслава Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 13.01.2020 року.

Суддя Крівцов Д.А.