ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року заявник звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує на те, що 20 вересня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі за №201/13471/17 було видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року.

На момент звернення до суду з цією заявою їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнув чотирнадцятирічного віку, відкрив особистий картковий рахунок в банку на своє ім`я та бажає отримувати належні йому аліменти від батька на своє утримання, на вказаний рахунок в банківській установі, що потребує зміни способу і порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_2 просив суд змінити спосіб і порядок виконання (рішення) судового наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року по справі №201/13471/17 (провадження №2-н/201/234/2017) про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року, шляхом перерахування аліментів які стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особистий рахунок ОСОБА_3 , що відкритий в АТ КБ «Глобус» картковий рахунок в гривні № НОМЕР_1 (АТ «КБ «Глобус» МФО 380526, , поточний рахунок 26202000, призначення платежу: «поповнення карткового рахунку №0501 ОСОБА_3 ) (а.с.52-54).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на дитину задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання (рішення) судового наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року по справі №201/13471/17 (провадження №2-н/201/234/2017) про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року, шляхом перерахування аліментів які стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особистий рахунок ОСОБА_3 , що відкритий в АТ КБ «Глобус» картковий рахунок в гривні № НОМЕР_1 (АТ «КБ «Глобус» МФО 380526, , поточний рахунок 26202000, призначення платежу: «поповнення карткового рахунку №0501 ОСОБА_3 ) (а.с.72-74).

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про розгляду справи.

Крім того, за судовим наказом по цивільній справі за №201/13471/17 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Соборним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження, однак до участі у справі виконавчу службу не залучено.

Також, зазначає, що судом першої інстанції заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду була розглянута всупереч вимогам ч. 1 ст. 435 ЦПК України, оскільки заява подана ОСОБА_2 (а.с.85-89).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року.

Судовий наказ видано Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська для його примусового виконання 26 вересня 2017 року.

05 жовтня 2017 року постановою Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу за №201/13471/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 26 вересня 2017 року.

Згідно довідки за №92 від 10 червня 2019 року, неповнолітній ОСОБА_3 відкрив картковий рахунок за № НОМЕР_1 в гривні, в АТ «Комерційний банк» «Глобус» на своє ім`я.

В своїй заяві складеній на ім`я суду від 06 серпня 2019 року та посвідченій приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А., неповнолітній ОСОБА_3 вказує на те, що він бажає особисто отримувати аліменти на своє утримання та визначати їх безпосереднє цільове використання на власний розсуд, а саме на здобуття освіти за кордоном, а тому просив заявлені вимоги батька ОСОБА_2 задовольнити.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що обраний захід забезпечить належне та повне виконання рішення суду, оскільки аліменти є власністю дитини, відповідно до ст. 179 СК України та повинні використовуватись виключно в інтересах дитини.

Однак, колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У п.10 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або заміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Незаконність оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що заяву розглянуто судом за її відсутності, без повідомлення її належним чином про дату, час і місце засідання суду. Крім того, суд не залучив до участі у справі державну виконавчу службу.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянутого судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги щодо розгляду заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленої належним чином, знайшли своє підтвердження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями цивільного процесуального законодавства суд, ухвалюючи рішення в справі, повинен повно і всебічно з`ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо (ст. 264 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист по справі за №201/13471/17 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходяться на виконанні у Соборному АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

Проте, суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався та допустив порушення норм процесуального права, оскільки не залучив до участі в справі Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області.

При вищевикладених обставинах, допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової (передчасної) ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: