Справа № 477/1292/20
Провадження № 2/477/609/20
01 грудня 2020 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем Заїченко О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в заочному порядку за правилами загального позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю,
В обґрунтування заявлених вимог, позивачка посилається на те, що вона з 1990 року є членом садівничого товариства «Зайчевське», що розташоване на території Каравелівської (стара назва Коларівської) сільської ради Вітовського району Миколаївської області.
18 березня 1991 року вона придбала у СТ «Зайчевське» земельну ділянку та розташований на ній садовий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , шляхом внесення пайових внесків за кооперативне нерухоме майно у повному обсязі. З урахуванням законодавства існуючого на той момент, вона вважається власницею вказаного майна.
26 квітня 2002 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва складено актовий запис за № 87.
В подальшому, вже перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 16 вересня 2008 року за N 703-р. на її ім`я 01 червня 2009 року видано державний акт на праві власності на земельну ділянку серії ЯЗ, № 252861.
В 2018 році після приведення правовстановлюючих документів на нерухоме майно у відповідність до чинного законодавства за нею було зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно.
На початку 2020 року при спробі відчужити спірні земельну ділянку та садовий будинок, нотаріусом їй було повідомлено про неможливість проведення правочину з огляду на те, що реєстрація права власності за позивачем відбулась у період зареєстрованого шлюбу. Роз`яснено про необхідність визнати права особистої власності на спірне нерухоме майно або ж отримати нотаріальну згоду чоловіка. З чоловіком позивач вже тривалий час перебуває у напружених стосунках через його зради.
ОСОБА_2 відмовляється надати відповідну згоду на відчуження вказаного майна, що є порушенням права ОСОБА_1 на власність та розпорядження належним їй майном.
Нині захист її прав можливий лише шляхом визнання за нею права на вищевказане майно у судовому порядку.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. 09 вересня 2020 року звернувся до суду з заявою в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, про наслідки подання цієї заяви обізнаний. Просив розглядати справу за його відсутності.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину
Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Порядок доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими передбачено проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, інших речових прав за заявочним принципом шляхом подання уповноваженому суб`єкту відповідної заяви про державну реєстрацію.
У пункті 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в редакції від 22 червня 2018 року, чинного на момент державної реєстрації прав позивачки, зазначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява.
Відповідно пункту 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі проведення державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно державним реєстратором приймається одне рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.
ОСОБА_1 є членом ОК СТ «Зайчевське» Вітовського району Миколаївської області та має приватизовану ділянку № НОМЕР_1 площею 400 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 . Заборгованості по пайовим внескам не має. Садовому будинку присвоєний номер 263, що підтверджується довідкою, виданою головою правління ОК СТ «Зайчевське» 20 липня 2018 року за №30/05 (а.с. 6).
З огляду на довідку ОК СТ «Зайчевське» віл 02 липня 2018 року № 27/05 позивачка має побудований в 1991 році на приватизованій ділянці № НОМЕР_1 будинок (а.с. 7).
Пайові внески ОСОБА_1 внесені в повному обсязі станом на 18 березня 1991 року згідно з довідкою ОК СТ «Зайчевське» від 03 липня 2020 року № 30/05 (а.с. 8).
26 квітня 2002 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований відділим реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва (а.с. 9).
01 червня 2009 року ОСОБА_1 Жовтневою райдержадміністрацією виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ, №252861, площею 0,0400 га, для ведення садівництва, що розташована в СТ «Зайчевське», земельна ділянка № НОМЕР_1 в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, виділену їй на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 16 вересня 2008 року № 703-р (а.с. 10).
Відповідно до інформації наданої КП ММБТІ від 26 червня 2018 року № 2-781 станом на 22 червня 2018 року відомості щодо реєстрації права власності на садовий будинок, що розташований на ділянці АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 16).
Державна реєстрація права власності на садовий будинок за ОСОБА_1 проведена 20 липня 2018 року державним реєстратором Миколаївської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Вирич Т.В., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 липня 2018 року № 132085153 (а.с. 15).
Відповідно до частин 1, 3 статті 15 Закону України «Про власність» (станом на 07 лютого 1991 року), який діяв на момент внесення позивачем пайових внесків за спірне нерухоме майно, тобто, станом на 18 березня 1991 року член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
З чого вбачаються, що позивачка набула права власності на спірне нерухоме майно 18 березня 1991 року, тобто до укладенні шлюбу з відповідачем.
Згідно статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на під договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного жита фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідач у заяві, поданій до суду 09 вересня 2020 року, вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, про наслідки подання цієї заяви обізнаний. Просив розглядати справу за його відсутності
Враховуючи вищевикладені обставини, визнання відповідачем заявлених позовних вимог, оцінивши докази в їх сукупності, а також неможливість позасудового вирішення спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову у сумі 840,00 грн..
Керуючись статями 206, 258, 259, 263, 265, 282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право особистої приватної власності на садовий будинок загальною площею 51,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, виданої садівничим товариством «Зайчевське» 20 липня 2018 року, за реєстровим номером 30/05.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

представник позивача ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складений та підписаний 10 грудня 2020 року.

Суддя В.В. Полішко