ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/97/20
провадження № 2/753/3924/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"15" січня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Подана заява зумовлена наступними обставинами. З позовної заяви вбачається, що 01.01.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 50 000,00 дол. США. На підтвердження укладеного договору та його умов відповідачем було надано позивачеві власноруч написану розписку, за якою відповідач зобов`язується повернути дані грошові кошти, як зазначено в розписці до 01.01.2017. Розписка та згода написана власноручно, добровільно, без будь-якого примусу, важких обставин.

Також, 01.01.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 20 744,00 дол. США. На підтвердження укладеного договору та його умов відповідачем було надано позивачеві власноруч написану розписку, за якою відповідач зобов`язується повернути дані грошові кошти, як зазначено в розписці до 01.01.2017. Розписка та згода написана власноручно, добровільно, без будь-якого примусу, важких обставин.

01.01.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 35 000,00 дол. США. На підтвердження укладеного договору та його умов відповідачем було надано позивачеві власноруч написану розписку, за якою відповідач зобов`язується повернути дані грошові кошти, як зазначено в розписці до 01.01.2017. Розписка та згода написана власноручно, добровільно, без будь-якого примусу, важких обставин.

19.08.2016 відповідач ОСОБА_2 повернув позивачеві частину боргу в розмірі 5 000,00 дол. США.

01.01.2017 закінчився строк повернення грошових коштів за розписками, проте, у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Отже, відповідач свої обов`язки по договору належним чином не виконав.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач грошові кошти не повернув, умови договору не виконав та жодним чином не поінформував позивача про дату повернення грошових коштів, які є його власністю. Зважаючи, що відповідач ігнорує вимоги позивача стосовно повернення боргу, існує ймовірність втрати позивачем власних грошових коштів у розмірі 157 248,97 дол. США, що еквівалентом 3 662 328,51 грн. на дату подання позову, що і обґрунтовує перед судом застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на:

- грошові кошти ОСОБА_2 в межах суми 157 248,97 дол. США, що можуть бути виявлені на рахунках відповідача в установах банків;

- на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на корпоративні права та частки у статутних фондах підприємств, якими володіє ОСОБА_2 в межах суми 157 248,97 дол. США, а також транспортний засіб, автомобіль «SUBARU» Outback, чорного кольору, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене позивач просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки, існує ймовірність виникнення перешкод у виконанні судового рішення в даній справі із зазначеним розміром позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником та має містити: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ч. ч. 1,2,3 ст. 154 ЦПК України).

Заявляючи вимогу про накладення арешту на грошові кошти, позивач ОСОБА_1 в свою чергу, не вказав номер рахунку відповідача та банківську установу, в якій знаходяться кошти відповідача. В заяві про забезпечення позову не надано інформації про наявність у відповідача будь яких грошових коштів чи відкритих рахунків у банківських установах України.

Позивачем не надано відомостей щодо частки відповідача ОСОБА_2 у статутних фондах підприємств, корпоративні права на які позивач просить накласти арешт. Також, позивачем не надано відомостей щодо належності відповідачу ОСОБА_2 будь-яких транспортних засобів.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову, фактів та обґрунтувань вбачається, що позивач в повній мірі не надав доказів належності майна відповідачеві, що унеможливлює накладення арешту на майно.

Беручи до уваги обставини викладені в заяві, відсутність індивідуально визначеного майна, на яке позивач просить накласти арешт , суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя Комаревцева Л.В.