Справа № 708/256/19
Номер провадження № 2-др/708/3/20
Чигиринський районний суд Черкаської області, в складі:
головуючої - судді Івахненко О.Г.
при секретарі Тендітній Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина Черкаської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 708/256/19 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року позовні вимоги Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнено з нього на користь позивача заборгованість в сумі 754,66 грн.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч.1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно до положень ч.ч. 1,4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно розміру заявлених позовних вимог, що становить 78,76грн.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката заздійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчисленн ягонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
На підставі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у справі надавав адвокат Гаврилов Д.О. відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 44/20 від 14.08 2020 року, додаткових угод до нього: № 1 від 14.08.2020 року, № 2 від 23.10.2020 року, актів про надання послуг з професійної правничої допомоги відповідно до вищевказаного договору № 1 від 17.08.2020 року та № 2 від 26.10.2020 року.
У заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 додав до раніше надах документів про включення до судових витрат відповідача витрат на професійну правничу допомогу з доказами на підтвердження їх розміру акт № 3 від 19.11.2020 року про надання послуг з професійної правничої допомоги відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 44/20 від 14.08.2020 року щодо участі в судових засіданнях 16.11.2020 року та 19.11.2020 року на суму 2000 грн. та копію квитанції від 25.11.2020 року № 199 про оплату послуг адвоката в сумі 6000 грн.
На підставі наведених норм права, наданих суду доказів на підтвердження розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, суд доходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 і ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
З результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії, бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничоїдопомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).
За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. З цих підстав суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу.
До початку розгляду справи позивач чи його представник не подавав до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з підстав неспівмірності.
Отже, суд не мав підстав для зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.
Відповідно до п.3.1 договору про надання професійної правничої допомоги № 44/20 від 14.08.2020 року, розмір, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), порядок його оплати (попередня оплата, післясплата, оплата частинами тощо), підстави для зміни розміру гонорару, умови повернення тощо, а також конкретні види професійної правничої допомоги, які надаються Адвокатом за цим Договором, визначаються за домовленістю сторін у додатковій угоді та конкретизуються в акті приймання-передачі послуг.
У пункті 3 Додаткової угоди № 1 від 14.08.2020 року, Додаткової угоди № 2 від 23.10.2020 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 14.08.2020 року сторони погодили, що оплата 100% вартості наданих послуг здійснюється протягом 5 днів з дня прийняття рішення суду.
Так, вартість послуг адвоката згідно з актом № 1 від 17.08.2020 року склала 6000 грн., які відповідач сплатив адвокату за квитанцією № 100 від 25.11.2020 року.
Разом з тим, доказів на підтвердження сплати послуг адвоката в сумі 5000 грн. за додатковою угодою № 2 від 23.10.2020 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 14.08.2020 року, як це передбачено п. 3.а вказаної угоди, ОСОБА_1 суду не надано.
Згідно акту № 3 від 19.11.2020 року сторони погодили вартість послуг за участь в судових засіданнях 16.11.2020 року та 19.11.2020 року в розмірі 2000 грн., де доказів на підтвердження сплати послуг адвоката в вище вказаному розмір ОСОБА_1 суду теж не надано.
Так, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
А тому, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом справи у виді правничої допомоги в розмірі 6000 грн., оскільки саме такий розмір витрат підтверджений заявником документально.
Суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від позивача до суду не надходило, в той час як обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Виходячи з вище викладених обставин, суд вбачає підстави для стягнення даних витрат на користь позивача, так як вони доведені належним чином.
Що стосується понесених відповідачем витрат за сплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 420,40 грн., то суд вважає необхідним стягнути їх з позивача у зв`язку з задоволенням в повному обсязі вказаної заяви про перегляд заочного рішення.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 137, 141,270 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів після його проголошення.
Суддя О.Г. Івахненко