Справа № 222/2268/19
Провадження № 6/222/7/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

при секретарі Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське подання Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про вирішення питання про розшук боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник Нікольський РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про розшук боржника ОСОБА_1 , яке мотивоване тим, що на виконанні у головного державного виконавця Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 54759970 з примусового виконання виконавчого листа № 222/367/17 виданого 07.07.2017 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 24.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по аліментам складає 57891,00 грн. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником нерухоме майно не зареєстровано. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади на рухоме майно боржника накладено арешт. Згідно відповіді ДФС України платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває, відкритих рахунків боржник не має. Відповідно до відповіді УПФ боржник пенсію не отримує. Згідно довідки Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області боржник зареєстрований на території Тополинської сільської ради, але не мешкає за місцем реєстрації протягом року. При виході за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає, майна належного боржнику не виявлено, про що складено акт державного виконавця від 16.12.2019 року.

Представник Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з`явився, але в поданні просив подання розглянути без його участі.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув подання в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність.

Ознайомившись з поданням, дослідивши додані до нього матеріали, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що згідно виконавчого листа № 222/367/17 виданого Володарським районним судом Донецької області 07.07.2017 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку та (або) іншого доходу щомісячно, починаючи з 24.05.2016 року і до повноліття дитини.

Постановою головного державного виконавця Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області серії ВП № 54759970 від 27.09.2017 року було відкрите виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа.

Відповідно довідки Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області № 02-26/564 від 07.11.2019 року ОСОБА_1 зареєстрований на території Тополинської сільської ради, але не проживає за місцем реєстрації протягом року.

Відповідно до ч.1 ст. 438 ЦПК розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 36 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., передбачено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел.

Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, державний виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання /перебування/ боржника.

Проте, акт державного виконавця від 16.12.2019 року, який додано до подання як доказ не проживання боржника, суд не бере до уваги, оскільки він не містить адреси за якою здійснювався вихід держвиконавця, а також його взагалі складено без залучення понятих, що ставить під сумнів вихід державного виконавця за адресою боржника.

Також, державний виконавець у своєму поданні не посилається на докази з приводу вжиття ним всіх необхідних заходів щодо встановлення місця знаходження боржника та достатніх і достовірних доказів які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, у тому числі здійснення запиту до Державної прикордонної служби України для з`ясування перетину кордону України боржником; здійснення запиту до Департаменту інформаційних технологій УМВС України щодо витребування інформації про те, чи перебуває боржник на обліку в органах внутрішніх справ; чи не оголошувався він у розшук, а також відомості з приводу перебування його в місцях позбавлення волі; витребування з актів цивільного стану інформації щодо внесення змін у будь-які актові записи боржника (одруження, зміна прізвища, смерть), а також витребування інших відомостей щодо встановлення знаходження боржника.

Між тим, в поданні зазначено, що державний виконавець вчиняв дії щодо встановлення майнового стану боржника, факту його працевлаштування та отримання доходів, проте жодних доказів на підтвердження даної обставини до подання не надано.

Крім цього, державним виконавцем не надано належних доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, про виклик боржника до виконавчої служби, попередження про кримінальну відповідальність та його ухилення від явки.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що боржник періодично сплачує аліменти, що свідчить про те, що боржник не ухиляється від сплати аліментів, а сплачує у меншому розмірі, внаслідок у нього і виникла заборгованість за аліментами, що не є підставою для оголошення боржника у розшук.

Таким чином, враховуючи, що державним виконавцем не були вжиті всі необхідні заходи передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виклик та встановлення місця знаходження боржника ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що оголошення розшуку боржника є передчасним, в зв`язку з чим в задоволенні подання Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області слід відмовити.

Між тим, слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Керуючись ст.ст. 247, 258-260, 438 ЦПК України, ст.ст. 11, 36 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про вирішення питання про розшук боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена учасником справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець