П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„09" січня 2020 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 242/4703/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/179/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Попової С.А., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря: Єфремової О.В.

учасники справи :

заявник - ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Євдокименко М.С.,

заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко О. В., ПАТ «Родовід Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Євдокименко Микола Сергійович, на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2019 року головуючого судді Коліщук З.М. із складанням повного тексту судового рішення 22 жовтня 2019 року по цивільній справі за скаргою на дії приватного виконавця,-

В С ТА Н О В И В :

У вересні 2019 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Євдокименко М.С. звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В., мотивуючи заяву тим, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року частково задоволено позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто на користь позивача 357 224,24 доларів США та 138 186 грн 59 коп. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Родовід Банк" про розірвання договору відмовлено. Постановою апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року зупинено виконання постанови апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Посилаючись на вказані обставини просив відкликати (визнати недійсним) виконавчий лист № 242/4703/16-ц від 04 грудня 2017 року, виданий ПАТ "Родовід Банк" на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року; визнати неправомірними та скасувати винесені приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненком О.В. : постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 вересня 2019 року виконавче провадження № 59955634 (ВП 59955634) на підставі виконавчого листа № 242/4703/16-ц від 04 грудня 2017 року, виданого Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банку" заборгованості за кредитним договором № 2005-141 від 05 липня 2015 року в розмірі 357 224,86 доларів США, судового збору в сумі 138 186, 59 грн., винагороди приватного виконавця в сумі 916 168,66 грн.; постанову про арешт майна боржника від 04 вересня 2019 року стосовно накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ; постанову про зміни (доповнення) реєстраційних даних від 04 вересня 2019 року, відповідно до якої приватний виконавець вніс зміни (доповнення) в автоматизовану систему виконавчого провадження, перереєструвавши ОСОБА_1 з адреси : АДРЕСА_1 , де він фактично та юридично мешкає, одночасно на 2 адреси : АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; зобов`язати приватного виконавця Літвиненко О.В. негайно закрити ВП 59955634, внести про це відповідні зміни в автоматизованій системі виконавчих проваджень Міністерства юстиції України, відкликати з реєстраційних органів та інших органів, що посвідчують договори про відчуження майна та його перереєстрацію на іншого власника, направлені повідомлення про арешт майна ОСОБА_1 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Євдокименко М. С., на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О. В., заінтересована особа : ПАТ «Родовід Банк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Євдокименко М. С. просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що постановою апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року, рішення Селидівського районного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року залишено без змін, таким чином виданим Селидівським міським судом Донецької області 04 грудня 2017 року виконавчий лист № 242/4703/16-ц є незаконним, оскільки не може видаватися виконавчий документ на нечинне судове рішення, до набрання ним законної сили. Зауважує, що при підготовці скарги була допущена помилка, щодо дати видачі виконавчого листа, вказана дата 04 грудня 2018 року замість 04 грудня 2017 року, вважає , що дана технічна помилка не може вплинути на об`єктивність та повноту при розгляді справи. Стосовно внесення виконавцем змін до автоматизованої системи Міністерства юстиції України у відповідності до вимог п. 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень , затвердженої наказом МЮУ від 02 квітня 2012 року № 512/5, зауважує, що нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_1 і яким він не користується, оскільки зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , що не є учасником виконавчого провадження, оскільки такими учасниками можуть бути тільки фізичні особи чи юридичні особи-боржники чи стягувач, вказані в виконавчому документі.Направлення повідомлень на ім`я ОСОБА_1 за місцем знаходження його майна, в якому він не зареєстрований та не мешкає, не допустимо та порушує його права. Дані ОСОБА_1 ідентифікації не потребують, оскільки є повними, правильно відображеними в матеріалах цивільної справи та в виконавчому документі. Зауважує, що місто Донецьк є територією України, щодо неможливості поштового відправлення до міста Донецьк, зауважує, що інший офіційний порядок повідомлень громадян України, що там проживають. Також, щодо висновку суду стосовно того, що виконавче провадження 25 травня 2019 року зупинене і тому права ОСОБА_1 не порушені, зазначає, що на даний час не існує жодного чинного рішення, а раніше постановлені, що могли б вплинути на обмеження прав ОСОБА_1 зупинені. Тому протизаконними є будь-які заходи направлені на обмеження прав ОСОБА_1

Відзив на апеляційну скаргу представника ПАТ « Родовід Банк» адвоката Гаркавенко І.Г. мотивований законністю та обгрунтованістю прийнятого судом рішення,оскільки приватним виконавцем при вчиненні виконавчих дій не було допущено порушення діючого законодавства,а тому судом правомірно відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

У судовому засіданні апеляційного суду ,проведеному в режимі відеоконференції, представник ПАТ « Родовід Банк» адвокат Гаркавенко І.Г. підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу,просив залишити апеляційну скаргу без задоволення,ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Євдокименко М. С. не з*явився,належним чином був повідомлений про дату,час і місце розгляду справи,електронною поштою надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність (а.с. 131).

У судове засідання апеляційного суду приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко О. В.,який повідомлений про розгляд справи (а.с.127,129) та ОСОБА_1 не з`явилися. Окрім отримання телефонограми ,зареєстрованої в журналі телефонограм № 3.9-12 за № 1436 (а.с.125,129) ОСОБА_1 також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, та відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.132).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ « Родовід Банк», дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями частин 2 і 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року частково задоволено позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто на користь позивача 357 224,24 доларів США та 138 186 грн. 59 коп. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про розірвання договору відмовлено. Рішення набрало законної сили 27 листопада 2017 року, у зв`язку з чим 04 грудня 2017 року видано виконавчий лист.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року зупинено виконання постанови апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

04 вересня 2019 року на підставі заяви ПАТ «Родовід Банк» та виконавчого листа Селидівського міського суду Донецької області у справі № 242/4703/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 2005-141 від 05 липня 2005 року, приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. відкрито виконавче провадження № 59955634.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. від 04 вересня 2019 року накладено арешт на майно, що належить боржнику: все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 було доповнено адреси: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. від 04 вересня 2019 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 916 168,66 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. від 04 вересня 2019 року внесено зміни ( доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість адреси: АДРЕСА_1 , зазначено адресу: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. від 25 вересня 2019 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 242/4703/16-ц, виданого 04 грудня 2017 року Селидівським міським судом Донецької області стосовно ОСОБА_1 , до закінчення перегляду постанови апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року в касаційному порядку.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання неправомірними дій та постанов приватного виконавця від 04 вересня 2019 року , оскільки при вчиненні виконавчих дій порушень прав ОСОБА_1 не відбулося, приватним виконавцем не було допущено порушення норм діючого законодавства, всі дії були вчинені ним в межах Закону України « Про виконавче провадження» та Конституції України .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним ,з огляду на наступне .

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону в тому числі і за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви представника АТ «Родовід Банк», отриманої приватним виконавцем 03 вересня 2019 року, до якої було додано оригінал виконавчого листа № 242/4703/16-ц від 04 грудня 2017 року, копію рішення Конституційного суду України від 15 травня 2019 року та довіреність представника, приватним виконавцем 04 вересня 2019 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та постанову про стягнення з боржника основної винагороди, так як виконавчий лист відповідав вимогам до виконавчого документу, викладеним в ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем на наступний день після надходження виконавчого документу, що відповідає вимогам ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

До заяви про відкриття виконавчого провадження не було додано копії ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року про зупинення виконання постанови апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Крім того, навіть в разі надання відповідної ухвали, приватний виконавець не мав підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа як зупинення судом касаційної інстанції виконання рішення суду.

Також даним Законом не передбачено переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у зв`язку з зупиненням виконання оскарженого рішення судом касаційної інстанції.

За таких підстав, суд дійшов правильного висновку, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч. 4 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Відповідно до п.7 частини VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року(у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016 р.), розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до абзацу другого частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

З урахуванням викладеного , суд дійшов правильного висновку, що приватний виконавець при винесенні постанови про арешт майна діяв у межах своїх повноважень, та зазначена постанова винесена з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд першої інстанції слушно відхилив доводи представника заявника ОСОБА_1 адвоката Євдокименка М.С. про те, що накладенням арешту на майно порушені права його довірителя ,тому що вказані ствердження не є підставою для скасування постанови про арешт майна, оскільки Верховний Суд зупинив лише виконання рішення суду і приватний виконавець не вчинив жодної дії щодо реального виконання рішення суду.

Відповідно до п.14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на те, що приватним виконавцем Літвиненком О.В. під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які можуть сприяти примусовому виконанню рішення, ним було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних в автоматизованій системі.

З наведених підстав, не вбачається протиправних дій приватного виконавця та порушення прав заявника.

Судом також встановлено, що постановою приватного виконавця від 25 вересня 2019 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання за виконавчим листом №242/4703/16-ц, виданим Селидівським міським судом Донецької області 04 грудня 2017 року, до закінчення перегляду постанови апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року в касаційному порядку, яку винесено на підставі заяви представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Євдокименка М.С. від 18 вересня 2019 року, до якої додано копію ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року по справі № 424/4703/16-ц, відповідно до якої зупинено виконання постанови апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 цього Закону України « Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

На підставі ухвали суду касаційної інстанції про зупинення виконання оскарженого рішення виконавець не здійснює дії з примусового виконання рішення суду. Тобто, така ухвала суду касаційної інстанції зобов`язує виконавця не проводити дії з примусового виконання рішення суду, перешкоджає проведенню виконавчих дій.

На підставі ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Приватний виконавець не був стороною у справі №424/4703/16-ц та ухвала Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року йому не надсилалася.

Стягувачем також не було надано приватному виконавцю копію ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року .Тобто, приватному виконавцю стало відомо про обставину, яка викликає зупинення вчинення виконавчих дій тільки 25 вересня 2019 року та в цей же день 25 вересня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 242/4703/16-ц.

Відкликання (визнання недійсним) виконавчого листа не передбачено ні Законом України «Про виконавче провадження», ні ЦПК України.

У частині 2 статті 432 ЦПК України зазначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Разом з тим, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

При цьому, положеннями частини 2, 3 статті 39 вказаного Закону передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що вимоги заявника про відкликання виконавчого листа задоволенню не підлягають, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Виконавчі дії за цим виконавчим документом приватним виконавцем зупинено.

У випадку скасування судового рішення, на підставі якого був виданий виконавчий лист, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та в такому разі виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги, щодо наявності правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції є безпідставними та висновків суду не спростовують.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Євдокименко Микола Сергійович- залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 січня 2020 року .

Судді: