Постанова

Іменем України

09 січня 2020 року

м. Київ

справа № 686/5957/18

провадження № 61-47438св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, -ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Хмельницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Спірідонової Т. В., Ярмолюка О. І., від 23 жовтня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08 грудня 1984 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народився син ОСОБА_4 , 1989 року народження. У липні 2011 року вони прийняли рішення проживати окремо, оскільки сімейні стосунки не склались. Однак у 2015 році вона дізналась, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано ще у 2003 році. Вказувала, що незважаючи на розірвання шлюбу, вони проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство до липня 2011 року. 04 серпня 2005 року між

ОСОБА_2 та ПП «Євро-Захід» було укладено договір відступлення права вимоги на дольову участь у будівництві квартири

АДРЕСА_1 . Вартість квартири становила 209 538 грн. У 2006 році сторонами також було придбано квартиру АДРЕСА_2 .

Посилаючись на зазначені обставини, збільшивши позовні вимоги, позивач просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 28 жовтня 2003 року по липень 2011 року у квартирі

АДРЕСА_3 та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, у складі судді Логінової С. М., від 12 червня 2018 року позов задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 28 жовтня 2003 року по липень 2011 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину

квартири АДРЕСА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа № 686/16830/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, набутого під час проживання однією сім`єю, предметом спору по якій є, крім іншого, квартира АДРЕСА_2 . Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд не вирішив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , порушивши її права. Крім того, встановлено, що спір між сторонами відсутній.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що позивачу не було відомо про наявність спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність спору між учасниками справи, оскільки позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням оформити право власності на спірну квартиру на неї у позасудовому порядку, проте останній відмовився. ОСОБА_3 не надала доказів на підтвердження спільного проживання з

ОСОБА_2 , отже рішенням суду першої інстанції не було порушено її права та інтереси.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 не довела факт спільного проживання з відповідачем, а наявність спільної дитини не може бути доказом, що рішенням суду першої інстанції були порушені її права.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

22 січня 2019 року справу переданосудді-доповідачу.

У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_2 просить розглянути справу за його участю, а також повідомити про дату та час розгляду касаційної скарги.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Ураховуючи те, що триває стадія попереднього розгляду, під час якої судове засідання не проводиться, повідомлення учасників не передбачено ЦПК України, підстави для задоволення клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за його участю та повідомлення про дату та час розгляду справи відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 1984 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, шлюб між сторонами розірвано 28 жовтня 2003 року.

05 червня 2002 року відповідно до договору купівлі-продажу

ОСОБА_1 придбано квартиру АДРЕСА_4 .

04 серпня 2005 року між ПП «Євро-Захід» та ОСОБА_2 було укладено договір про уступку права вимоги на дольову участь у будівництві квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 116,41 кв. м, вартість квартири становила

209 538,00 грн, які 05 серпня 2005 року ним було внесено на розрахунковий рахунок ПП «Євро-Захід».

27 грудня 2006 року ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_5 . Відповідно до договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж вчинено за 606 000 грн, що еквівалентно 120 тис. доларів США.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 15 січня 2018 року у справі № 686/14512/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини, встановлено, що

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебували у шлюбі між собою та мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває справа

№ 686/16830/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, набутого під час проживання однією сім`єю. Предметом позову у вказаному спорі, крім іншого, є визнання квартири

АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності та її поділ.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Згідно з частиною першою, другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

ЦПКУкраїни саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа

№ 686/16830/17, провадження у якій відкрито 20 жовтня 2017 року, за позовом ОСОБА_3 (яка має з відповідачем спільну дитину, 2010 року народження) до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, набутого під час проживання однією сім`єю, предметом якого, крім іншого, є поділ квартири АДРЕСА_2 , отже вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 безпосередньо стосуються прав та інтересів ОСОБА_3 , яка заявила про свої вимоги у 2017 році та не була залучена до участі у справі в якості співвідповідача, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що питання про склад осіб, які беруть участь у справі, судом першої інстанції вирішено не було, а суд апеляційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач не позбавлена права захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку позову про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна до належних відповідачів.

Доводи касаційних скарг висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскарженого судового рішення не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович