Справа № 134/1321/19
Провадження № 22-ц/801/19/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 рокуСправа № 134/1321/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2019 року, постановлену судом під головуванням судді Зарічанського В.Г. о 10 год. 43 хв., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В с т а н о в и в :

07.08.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом. Вказала, що вони з відповідачем з 18.12.2008 року та на момент звернення до суду перебували у шлюбі, під час якого у них народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження дитини НОМЕР_1 ); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження дитини НОМЕР_2 ). Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, не працює, отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи. Просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ј частки всіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду.

25.09.2019 року ОСОБА_2 зменшила позовні вимоги ј частки всіх видів його заробітку на кожну дитину на 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.09.2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання судових витрат та витрат по оплаті правової допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення. Зазначив, що він не приймав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції, оскільки прибувши до суду в день розгляду справи, в нього погіршилось самопочуття і його забрала швидка допомога, в зв`язку з чим не мав можливості самостійно здійснити захист своїх прав та інтересів.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, приймає до уваги стан здоров`я відповідача, який хворіє, однак є працездатним, працює, має регулярний стабільний дохід та його дохід перевищує дохід позивача, також відповідач не надав жодних доказів щодо наявності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до положень статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 5-6). Діти проживають з матір`ю, що підтверджується довідкою Городківської сільської ради Крижопільського району №1456 від 01.08.2019 року (а.с. 3).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до якої у ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2019 року інформація про доходи відсутня (а.с. 18). Однак, з довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.09.2019 року №148 (а.с. 19) вбачається, що ОСОБА_1 у період з червня 2019 року по серпень 2019 року отримав соціальну пенсію у розмірі 4625 грн.

Задовольнивши позов частково та стягнувши з відповідача 1/3 частини заробітку (доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи з 07.08.2019 та до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у судовому засіданні 25.09.2019 року зменшив позовні вимоги з ј частини доходів відповідача до 1/3 частини та дійшов висновку, що такий розмір аліментів буде достатнім для належного забезпечення та гармонійного розвитку дітей.

Постановляючи рішення у справі, суд вірно встановив обставини справи ,які перевірив доказами, оціненими відповідно до ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач був позбавлений судом першої інстанції права на захист, оскільки не був присутній в судовому засіданні, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як суб`єкту права на безоплатну вторинну правову допомогу, надавалась така допомога адвокатом Панасюком Володимиром Борисовичем, що підтверджується копією довіреності, наявної в матеріалах справи (а.с. 20). Згідно змісту цієї довіреності адвокат Панасюк В.Б. був уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 усіма законними способами у судових органах та вчиняти дії, передбачені законодавством України для такого роду повноважень та які, на думку представника, будуть доцільними для правильного та ефективного виконання цієї довіреності.

Таким чином, ОСОБА_1 уповноваживши на представлення своїх інтересів адвоката Панасюка В.Б., який приймав участь у судовому засіданні з розгляду даної справи, у зв`язку з чим його право на захист порушено не було.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо присутності ОСОБА_1 у судовому засіданні 25.09.2019 року, хоч і свідчать про помилковість зазначення даного факту в оскаржуваному рішенні суду, однак не є підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції та не свідчить про порушення прав ОСОБА_1 , оскільки участь у судовому засіданні приймав уповноважений на захист його прав та інтересів представник - адвокат Панасюк В.Б.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права чи неправильно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального права.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя : /підпис/ С.Г. Копаничук

Судді : /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Суддя : С.Г. Копаничук