Провадження №2/512/90/20
"02" листопада 2020 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бростовської Н.О.,

секретаря Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , обґрунтовуючи вимоги тим, що 26.10.2012р. між ним та відповідачкою було укладено шлюб, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася їхня спільна дитина ОСОБА_3 , однак 16.08.2017р. шлюб було розірвано. ОСОБА_2 в червні 2017 року звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їхньої дитини. Постановою апеляційного суду Одеської області від 19.07.2018р., якою рішення суду першої інстанції було скасовано, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 6000грн., які його зобов`язано сплачувати щомісячно до досягнення нею повноліття. Вказану суму ОСОБА_1 сплачував в повному обсязі та крім цього періодично купував своїй дочці речі та іграшки. 05.06.2018р. він уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка з сімейних обставин ніде не працює та має доньку ОСОБА_5 2010 року народження, яка потребує постійного догляду, а тому вони перебувають на його утриманні. Також, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02.04.2019р. ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання його матері ОСОБА_6 в розмірі 1500грн. щомісячно, починаючи з 28.12.2018р. і довічно. Крім матері, на утриманні позивача перебуває також його батько ОСОБА_7 . Позивач, посилаючись на вказані вище обставини, зазначає, що на даний час йому важко сплачувати аліменти в розмірі 6000грн., оскільки з часом його матеріальне становище та стан здоров`я погіршуються і він має можливість втратити роботу за контрактом в ТОВ «Морське агентство України», де його заробіток на посаді молодшого рядового складу є мінливим та непостійним, а з урахуванням скрутної економічної ситуації на ринку зайнятості він має сумніви, що зможе найближчим часом знайти гідну роботу. Також позивач зазначає, що не має у власності рухомого або нерухомого майна і вимушений наймати квартиру. Оскільки матеріальне становище позивача з часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів істотно змінилося, він просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються, з 6000грн. до 4000грн.

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позивач не надав жодних доказів щодо погіршення свого матеріального становища та приховує свої доходи щоб уникнути належного забезпечення власної дитини (а.с.78-82), а також копії медичних довідок про стан здоров`я своєї доньки (а.с.93-114).

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він навів власний приблизний розрахунок коштів, які він може сплачувати на утримання дитини (а.с.120-127), а також надав копії документів з медичних закладів щодо стану свого здоров`я та здоров`я доньки його теперішньої дружини (а.с.128-142).

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача в судових засіданнях підтримував вимоги позивача, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві; в судове засідання, що відбулося 02.11.2020р., представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за їх відсутності (а.с.191).

Відповідач в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій проти позову заперечує, у задоволенні позову просить відмовити повністю, а справу розглянути за її відсутності (а.с.192).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1 і 2 ст.77 цього Кодексу визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Частинами 1, 6 і 7 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 цього Кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач надав до суду копії медичних документів щодо дослідження стану свого здоров`я, датованих жовтнем, груднем 2014 року та березнем, травнем 2018 року (а.с.17-22), тобто до ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, а тому суд не приймає вказані докази як підставу для зменшення розміру аліментів в розумінні ст.192 СК України. Крім того, вказані документи не свідчать про його непрацездатність.

У відповіді на відзив позивач навів власний приблизний розрахунок коштів, відповідно до якого він може сплачувати на утримання дитини кошти в сумі 4000грн. (а.с.120-127), але документів, які б підтверджували правильність цього розрахунку не надав. Обставини, зазначені позивачем, не свідчать про відсутність в нього доходів, а свідчать лише про можливість, на його думку, в подальшому втратити роботу.

В матеріалах справи міститься копія рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02.04.2019р. про стягнення з позивача аліментів на утримання його матері ОСОБА_6 в розмірі 1500грн. (а.с.24-25), що, на думку суду, не є істотною підставою для зменшення розміру аліментів. Інших доказів, які б свідчили про те, що позивач витрачає кошти на утримання своїх батьків, ним не надано. Як зазначив сам позивач, вони є пенсіонерами і отримують пенсію.

Суд приймає до уваги доводи відповідачки про те, що її донька має потребу в періодичних медичних оглядах та лікуванні, на що потрібні грошові кошти, на підтвердження чого вона надала копії відповідних медичних довідок (а.с.93-114).

Відсутність у відповідачки можливості працевлаштуватися, на думку суду, не є обставиною, яка має значення для вирішення справи та підлягає дослідженню.

Разом з цим, суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що позивач підробив чи використовував підроблені документи з метою приховати свої доходи, з огляду на те, що відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України.

Таким чином, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження позовних вимог, мінливість життєвих обставин та його дохід, на думку суду, не є істотними та достатніми підставами для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Враховуючи наведене, керуючись ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.1 ст.354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.