Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/775/2020 Справа № 621/3403/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Маньковської О.О.

за участю секретаря судових засідань Лосковської А.В.

розглянувши під час проведення підготовчого судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною.

В підготовче судове засідання призначене на 12 листопада 2020 року та 09 грудня 2020 року належним чином повідомлений позивач не з`явився до суду, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не подав, як і доказів поважності неявки в попередні судові засідання.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч. 1 ст.197 ЦПК України підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в підготовче судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст.10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , про що міститься інформація в копії паспорту доданої до позовної заяви.

За вказаною адресою судом були направлені судові повістки про виклик в судове засідання позивача. ОСОБА_1 судові повістки отримав, про що свідчать розписки в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, проте в судові засідання 12 листопада 2020 року та 09 грудня 2020 року не з`явився, доказів, підтверджуючих поважність причин неявки в призначені судові засідання суду не надав, з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався.

Таким чином, враховуючи, що позивач, будучи належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання, повторно не з`явився без поважних причин - позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що процесуальна бездіяльність позивача не може бути перешкодою для здійснення судочинства судом першої інстанції у визначені чинним Цивільно-процесуальним законодавством строки.

Залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає позивачу повторно звернутися з цією самою заявою до суду.

При вирішенні питання щодо повернення судового збору, суд виходить з положень п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та в даному випадку, приходить до висновку про відстуність підстав про повернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 197, 198, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права повторного звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -О. О. Маньковська