ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Херсон

справа № 766/14275/19

провадження № 22-ц/819/1775/19

22-ц/819/333/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 30 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», державного реєстратора Відділу економічного розвитку, інвестиційної діяльності та туризму Скадовської районної державної адміністрації Федчишина Віктора Степановича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Відділу економічного розвитку, інвестиційної діяльності та туризму Скадовської районної державної адміністарції Федчишина Віктора Степановича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також із заявою про вжиття заходів забезпечення поданого позову.

В обґрунтування необхідності вчинення наведеної процесуальної дії позивач зазначив, що предметом спору у даній справі є рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на об`єкт нежитлового нерухомого майна - підвальне приміщення, розташоване у АДРЕСА_1 , що належить йому (позивачеві) на праві приватної власності.

Посилаючись на незаконність прийнятого рішення та протиправність набуття банком права власності на спірне майно, а також можливість в подальшому ним розпорядитися, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, позивач просив суд забезпечити поданий позов шляхом накладення арешту на підвальне приміщення, розташоване у АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Ухвалою суду від 30 липня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково та постановлено:

Накласти арешт на підвальне приміщення, площею забудови 607,9 кв.м. (літ. А), загальною площею 499,9 кв.м, вхід до підвальних приміщень площею забудови 4,9 кв.м (літ. Я), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить АТ «Укрсоцбанк».

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить скасувати вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову, посилаючись на неспівмірність обраного заходу із позовними вимогами, а також на законність набуття права власності на іпотечне майно, яким користуються інші особи без будь-яких на те правових підстав, та незастосування судом заходів зустрічного забезпечення позову.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , її доводи не визнав, висновки суду вважає правильними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо забезпечення позову ґрунтуються на наявності визначених нормами процесуального права підстав для вжиття необхідних заходів з метою забезпечення реального та ефективного виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених позивачем вимог.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України, яка регулює порушене позивачем питання, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів забезпечення позову наведений в статті 150 ЦПК України, частиною третьою якої передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із надісланих до суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом права власності на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 , яке він вважає порушеним Акціонерним товариством Укрсоцбанк» та державним реєстратором внаслідок задоволення вимог іпотекодержателя про передачу у власність останнього цього нерухомого майна як предмета іпотеки.

Як слідує із змісту позовної заяви та пояснив в суді апеляційної інстанції представник позивача- адвокат Шевченко А.С., для захисту свого цивільного права ОСОБА_1 обрав спосіб, в результаті якого очікує відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто відновлення прав власника на нерухоме майно, що є предметом спору.

Згідно зі статтею 317 ЦК України за змістом права власності власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, отримавши спірне нерухоме майно у власність та зареєструвавши право власності на нього в установленому законом порядку, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», набуло право не лише володіння та користування цим майном, а й право розпорядження ним.

В суді апеляційної інстанції представник скаржника підтвердив, що застосований судом захід забезпечення позову перешкоджає банку реалізувати право власника саме на розпорядження спірним нерухомим майном.

Враховуючи, що реалізація відповідачем права розпорядження майном, яке є предметом спору в даній справі, істотно ускладнить чи унеможливить як виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, так і ефективний захист прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб та вважає, що застосовані судом заходи забезпечення позову направлені на обмеження прав відповідача розпоряджатися предметом спору до ухвалення рішення у справі є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій банку при зверненні стягнення на предмет іпотеки, яким є предмет спору в даній справі, стосуються обставин, якими сторони обґрунтовують свої доводи та заперечення по суті спору і не підлягають встановленню та оцінці судом при вирішенні питання про забезпечення позову.

Не спростовує висновків суду щодо забезпечення позову і посилання скаржника на положення Конституції України та ЦК України щодо непорушності права приватної власності, оскільки відповідно до наведених відповідачем актів цивільного законодавства України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства (стаття 41 Конституції України, частини четверта-п`ята статті 319 ЦК України).

Враховуючи, що позивачем оспорено саме правомірність набуття Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на спірне нерухоме майно в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», обмеження реалізації ним прав власника розпоряджатися цим майном до вирішення по суті спору, що виник між сторонами, є виправданим та справедливим.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що встановлені судом обмеження носять тимчасовий характер і є необхідною складовою для виконання визначених статтею 2 ЦПК України завдань та основних засад цивільного судочинства, зокрема щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Необґрунтованими колегія суддів вважає також доводи скаржника щодо невирішення судом питання зустрічного забезпечення, оскільки частиною третьою статті 154 ЦПК України встановлено обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення лише у двох випадках: 1) якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Оскільки наявність обставин, які відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК України зобов`язують суд застосовувати зустрічне забезпечення, щодо позивача не встановлено, а клопотання про зустрічне забезпечення із зазначенням розміру збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, від відповідача не надходило, твердження скаржника про обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення разом із забезпеченням позову є безпідставним.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 154 ЦПК України відповідач не позбавлений можливості реалізувати право на звернення до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення і після застосування судом заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 474, 375 ЦПК України, суд постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 16 січня 2020 року

Суддя Л.В. Пузанова