Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №936/874/20

Провадження № 2/936/214/2020

10.12.2020 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі

головуючого - судді Павлюк С.С.

з участю секретаря с/з Собран Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У даному житловому будинку зареєстрований, але фактично з вересня 2015 року року не проживає її син ОСОБА_3 , який постійно проживає на території Російської Федерації. Сам відповідач з?явитись для зміни місця реєстрації не взмозі через карантинний період та сімейні обставини. Наявність його реєстрації перешкоджає позивачу, як власнику будинку, вільно розпоряджатись своїм майном, впливає на розмір житлово- комунальних послуг, тому просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує повністю та просить такий задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав.Т ому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності реєстраційний номер 215.

Як вбачається із довідки виконкому Воловецької селищної ради №1317 від 19.10.2020 року в даному житловому приміщенні значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_3 , син позивача, який в цьому будинку не проживає з вересня 2015 року, підтвердженням чого є акт обстеження будинку від 22.10.2020 року.

Як видно із відміток паспорта відповідача для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 03.07.2015 року він проживає на території Російської Федерації.

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 з 2015 року та за вказаною адресою не появляється.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує право останньої передбачене ст. 317 ЦК України, а саме: перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до змісту норм ст. ст. 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 відсутній за місцем своєї реєстрації з 2015 року, не проживає понад встановлені строки в житловому будинку, перешкоджає позивачу у здійсненні її законних прав, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 11, 141, 209, 214, 217, 218, 223, 280 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком- задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840,80 гривень сплаченого нею судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )і ;

представник позивача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 );

відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя Павлюк С.С.