ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

м.Суми

Справа №592/3872/19

Номер провадження 22-ц/816/35/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2019 року в складі судді Катрич О. М., ухваленого у м. Суми,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради звернулося з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування майнової шкоди в розмірі 7378,50 грн, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2019 року позов Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради 7387 грн 50 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради 2288 грн витрат на автотоварознавчу експертизу.

Стягнуто з держави на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради судовий збір у сумі 1921 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому, адвокат Титаренко П.В. послався на ту обставину, що ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності становить 100000 грн, тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди позивач мав право заявляти до страхової компанії, оскільки вказана шкода не перевищує суми страхового ліміту. У той же час, адвокат Титаренко П.В. звернув увагу і на ту обставину, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» сплатило позивачу страхове відшкодування, яке повністю покрило вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням його зносу, тому вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, за виключенням франшизи, не ґрунтуються на законі. Крім того, представник позивача вказав, що розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів, а рішення суду, відповідно, - без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що різницю між фактичним розміром понесених витрат та страховим відшкодуванням повинен сплачувати відповідач, як особа винна у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди, тому суд стягнув з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 7387,50 грн, що також включає суму франшизи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 листопада 2017 року на перехресті вул. Чорновола та вул. Першотравнева у м. Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Mercedes-Benz Vito 115 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , та водія ОСОБА_4 , який керував автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить Комунальному некомерційному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради.

За фактом вчинення ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та стягнуто з нього штраф у розмірі 352,40 грн (а.с. 6).

На час дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM/1226105, в якому забезпеченим транспортним засобом зазначено автомобіль «Mercedes-Benz Vito 115 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн, франшиза - 1000 грн) (а.с. 7).

З повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» вбачається, що згідно зі страховим актом від 26 січня 2018 року страхова компанія по факту події, що сталася 23 листопада 2017 року, виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 17487,83 грн. Розрахунок відшкодування був розроблений на підставі поданих актів виконаних робіт № 23 від 14 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_5 , від 12 березня 2018 року № 87 ФОП ОСОБА_5 та від 05 березня 2018 року № ЦОА-000004 ФОП ОСОБА_6 та № ЦОА-000021 ФОП ОСОБА_6 Вартість ремонту складала 24875,33 грн. При визначенні суми відшкодування страхова компанія застосувала коефіцієнт фізичного зносу складових (деталей, що підлягають заміні) у розмірі 70 % на підставі висновку за № 001/2018. Вартість запчастин - 9125 грн, з урахуванням зносу у розмірі 70 % - 2737 грн. Вартість робіт склала 15750,33 грн. Таким чином, вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 18487,83 грн. Розрахунок страхового відшкодування: 18487,83 грн (вартість матеріального збитку)-1000 грн (франшиза)=17487,83 грн (а.с. 111).

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 001/2018, складеним 26 лютого 2018 року судовим експертом атотоварознавцем ОСОБА_7 , вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень аварійного характеру, завданих автомобілю марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без врахування ПДВ на вартість робіт та матеріалів, з урахуванням ПДВ на вартість складових, без врахуванням коефіцієнта фізичного зносу на складові частини (деталі) складає 27070,62 грн; вартість матеріальної шкоди, завданої власникові вказаного автомобіля без врахування ПДВ на вартість робіт та матеріалів, з урахуванням ПДВ на вартість складових та з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на складові частини (деталі), станом цін на дату дослідження складає 20 289, 96 грн. (а.с. 8 - 96).

Звертаючись до суду з даним позовом Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради зазначило про те, що пошкоджений в результаті дорожньо - транспортної пригоди автомобіль марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2 використовувався для потреб медичного обслуговування населення, а розмір фактично понесених ним витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу склав 24875,33 грн, на підтвердження чого позивач надав акти виконаних робіт, платіжні доручення та видаткові накладні, на підставі яких здійснювалася оплата (а.с. 97 - 104).

Як передбачено ст.ст. 1166 ч. 1, 1187 ч.ч. 1, 2 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

У п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України йдеться про те, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як передбачено ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Виходячи з вимог ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Ураховуючи обставини того, що вартість майнового збитку (24875,33 грн), завданого Комунальному некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Сумської міської ради пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування (17487,83 грн) суд попершої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з ОСОБА_2 , як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 7387,50 грн (24875,33 грн-17487,83 грн), оскільки у даному випадку особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна при виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в зазначеній частині не заслуговують на увагу. При цьому, суд взяв до уваги, що розмір франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM/1226105 складає 1000 грн, тому правильно врахував розмір франшизи у вартість відшкодування матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необгрунтованість доводів представника відповідача про те, що так як заподіяна позивачу майнова шкода не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ВУСО» як страховика, тому покладення на ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить нормам чинного законодавства. Зокрема, є правильним висновок суду про стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 та Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 червня 2019 року у справі 587/1080/16-ц.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу колегії суддів.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач на підтвердження своїх вимог надав висновок автотоварознавчого дослідження № 001/2018, складений судовим експертом атотоварознавцем Варухою В.О. 26 лютого 2018 року та платіжні доручення про понесені ним витрати на ремонт автомобіля, які є належними та допустимими доказами фактичної вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу та які отримали з боку суду першої інстанції належну оцінку при ухваленні оскарженого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про задоволення позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 квітня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 січня 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов