Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 17 жовтня 2018 року зареєстрований в реєстрі № 9484 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57615751 за виконавчим написом № 9484 від 17.10.2018, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з позивача на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у сумі 29 033,34 грн. При ознайомленні із виконавчим написом, позивач вважає його таким, що вчинений із численними порушеннями, зокрема, із порушенням загального строку позовної давності. Так, позивач останній платіж по кредитному договору від 30.08.2013 № GP-4994038 здійснила 22.04.2014, що підтверджується листом банку від 02.12.2014 № 05/6477/1, отже з цього часу у відповідача виникло право звернутися до суду, однак останній здійснив спірний виконавчий напис лише 17.10.2018. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості, яка визначена відповідачем одноособово, без урахування думки та позиції позивача як позичальника. На думку, ОСОБА_1 сума невиконаних зобов`язань, що підлягає стягненню за виконавчим написом, у розмірі 29 033,34 грн є необґрунтованою, оскільки ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, зокрема, для стягнення неустойки (штрафу, пені), таким чином, нотаріус не взяв до уваги той факт, що штрафні санкції нараховані за період, що перевищує 12 місяців. Позивач жодної вимоги про сплату боргу за кредитним договором не отримувала, таки чином відповідач порушив її право ознайомитись із розрахунком заборгованості за кредитним договором, штрафними санкціями, нарахованими банком.

13 вересня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, якою встановлено процесуальні строки подання заяв по суті справи. Цією ж ухвалою витребувано від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірену копію нотаріальної справи, по якій вчинявся виконавчий напис від 17 жовтня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 9484.

Цього ж дня ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» отримав 02 жовтня 2019 року, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. - 03 жовтня 2019 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. - 13 жовтня 2019 року, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 копію вказаної ухвали отримали 02 грудня 2019 року та 26 листопада 2019 року, відповідно.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву, третіми особами будь-яких пояснень до суду подано не було. Крім того, третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не виконана ухвала суду про витребування доказів.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, 17 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9484, яким пропонується звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № GP-4994038 від 30.08.2013, укладеним нею із АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованість за Кредитним договором № GP-4994038 від 30.08.2013, строк платежу за яким настав та боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.10.2017 по 11.10.2018. Сума заборгованості складає 28 603,34 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15 947,86 грн; прострочена заборгованість за комісією - 9 429,70 грн; прострочена заборгованість за процентами - 3 225,78 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн, строкова заборгованість за комісією 0 грн, строкова заборгованість за процентами 0 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 430 грн, складає 29 033,34 грн.

У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено.

07 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57615751 щодо примусового виконання виконавчого напису № 9484 виданого 17.10.2018 приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 29 033,34 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 22 листопада 2018 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 57615751.

Згідно із листом вих. № 05/6477-1 від 02.12.2014, між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № GP-4994038 від 30.08.2013 строком на 36 місяців, на суму 18 158,53 грн, до якої входить сума 3 225,53 грн - оплата страхового свідоцтва. Грошові кошти на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий для розрахунків за кредитним договором № GP-4994038, надходили наступним чином: 25.09.2013 - 1 000,00 грн; 28.10.2013 - 1 000,00 грн, 26.12.2013 - 1 050,00 грн, 27.01.2014 - 600,00 грн, 22.04.2014 - 2 000,00 грн. Станом на дату складання листа за кредитним договором існує прострочена заборгованість.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому, з точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року в справі № 310/9293/15, яка, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Крім того, на думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений банком, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

За викладених обставин, приймаючи до уваги достовірну обізнаність відповідача про розгляд справи судом та відсутність з його боку будь-яких заперечень проти позову, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють її розмір, суд приходить до висновку про очевидну спірність суми стягнутої заборгованості, а тому виконавчий напис підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення: судовий збір у розмірі 768,40 грн, сплачений позивачем за подання позову до суду; судовий збір у розмірі 384,20 грн, сплачений позивачем за подання до суду заяви про забезпечення позову, а всього на загальну суму 1 152,60 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст.ст. 589, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, ст. ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4), треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна (02094, м. Київ, вул. Ю. Поправки, 6, оф. 15), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна ( АДРЕСА_2 ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати виконавчий напис, що вчинений 17 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за № 9484, про стягнення з ОСОБА_1 суми у розмірі 29 033,34 грн на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: