Номер провадження: 22-ц/813/3669/20
Номер справи місцевого суду: 520/548/18
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи

за первісним позовом:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Торгова компанія «Алмі», ОСОБА_3 ,

треті особи - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», Публічне акціонерне товариство «Банк Восток»,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору:

позивач - ОСОБА_3 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року у складі судді Петренко В. С.

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Торгової компанії «Алмі» про визнання права власності на нерухоме майно, нежитлове приміщення, загальною площею 2612 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Остаточно уточнив вимоги, позивач просив визнати за ним право власності на нежитлове приміщення першого поверху та підвалу, вбудоване у багатоквартирний житловий будинок, загальною площею 2612 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху та підвалу, вбудованого у багатоквартирний житловий будинок, загальною площею 2612 кв.м., укладений 03.03.2017 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 вказане нежитлове приміщення. У позовній заяві посилається на те, що 07.10.2011 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 2612 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» стало власником зазначеного приміщення. Відповідно до п.1.2. договору купівлі-продажу майно належало продавцю - ПАТ «Дельта Банк» на праві приватної власності на підставі мирової угоди від 26.06.2011, укладеної між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «СТЕП-УА» та ТОВ «Півострів Пілот», затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.07.2011 по справі №54/239, та зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 19.09.2011. ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на законних підставах весь цей час було власником нежитлового приміщення, загальною площею 2612 кв.м. В жовтні 2017 року ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно випадково дізналось про зміну власника нежитлового приміщення, загальною площею 2612 кв.м., а саме те, що 03.03.2017 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, а 13.12.2017 між ОСОБА_2 та Торговою компанією «АЛМІ» (Підприємство у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю) був укладений договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення. ОСОБА_1 здійснила відчуження спірного нежитлового приміщення за договором купівлі-продажу від 03.03.2017 на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2017 по справі №520/15970/16-ц, яке оскаржується в Апеляційному суді Одеської області. Зазначене свідчать про те, що ОСОБА_1 не мала права 03.03.2017 відчужувати спірне нежитлове приміщення, а тому договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 03.03.2017 має бути визнаний недійсним, а Торгова компанія «АЛМІ» (Підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) права власності на нежитлове приміщення не набула.

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення», в якому просить залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору; визнати за ним право власності на нежитлові приміщення, площею 2612 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,1400 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди у користуванні нежитловими приміщеннями, площею 2612 кв.м., та земельною ділянкою, площею 0,1400 га, шляхом їх вилучення та передачі ОСОБА_3 ; заборонити ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» та будь-яким іншим особам чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_3 нежитловими приміщеннями, площею 2 612 кв.м., та земельною ділянкою, площею 0,1400 га; стягнути з ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на його користь судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.08.2018 відбулися електронні торги, на яких він придбав об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення, площею 2 612 кв.м., та земельну ділянку, площею 0,1400 га, лот № 290838. Вказаний об`єкт нерухомого майна було придбано за ціною 34 633 787,39 гривень, розрахунок за об`єкт нерухомого майна було здійснено в повному обсязі, згідно протоколу № 350042. 14.08.2018 на підставі протоколу №350042 Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби видано акт № 565 «Про реалізацію предмета іпотеки». 17.08.2018 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. видане свідоцтво про придбання ОСОБА_3 об`єкту нерухомого майна з торгів, номер в реєстрі 68 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» не допускає його до об`єкту нерухомого майна, посилаючись на те, що вказане приміщення належить ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення». 06.09.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що його право власності на нежитлові приміщення, площею 2612 кв.м., яке було зареєстроване 17.08.2018 за № 27541542, було вилучено, а саме право, без жодної на те підстави, відновлене за ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення», запис від 26.09.2013 № 2657223.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Торгової компанії «Алмі», ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний», Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено; позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю задоволено частково; визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові приміщення, площею 2612 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, площею 0,1400 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; усунено ОСОБА_3 перешкоди у користуванні нежитловими приміщеннями, площею 2612 кв.м., та земельною ділянкою, площею 0,1400 га, шляхом їх вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» та передачі ОСОБА_3 ; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_3 нежитловими приміщеннями, площею 2612 кв.м., та земельною ділянкою, площею 0,1400 га; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 8810,00 грн.; в решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року по цивільній справі №520/548/18; знято арешт з нежитлового приміщення, загальною площею 2612 кв.м., заборону Торговій компанії «АЛМІ» (Підприємство у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 2612 кв.м., заборону Торговій компанії «АЛМІ» (Підприємство у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо виселення, вселення будь-яких осіб у нежитлове приміщення, загальною площею 2 612 кв.м.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Торгової компанії «Алмі», ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити, у позові ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на законних підставах з 2011 року було власником нежитлового приміщення, загальною площею 2612 кв.м. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2017 було скасовано постановою апеляційного суду Одеської області від 22.03.2018, тобто вибуло спірне майно не з власної волі законного власника, тому суд помилково прийшов до висновку щодо неможливості витребування спірного приміщення у ОСОБА_3 , як добросовісного набувача. Питання добросовісності набувача повинно було бути досліджено судом окремо. Відчуження спірного майна ОСОБА_3 відбулося при не скасованих заходах забезпечення позову. Апелянт не мав ніякого відношення до земельної ділянки, тому ніяким чином не міг порушити прав ОСОБА_3 щодо неї.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2019 у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.09.2019 постанову Одеського апеляційного суду від 27.02.2019 у частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» про витребування майна з чужого незаконного володіння та вимог третьої особи ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю скасовано; справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2018 та постанову Одеського апеляційного суду від 27.02.2019 залишено без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2011 року між ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху та підвалу вбудованого у багатоквартирний житловий будинок, загальною площею 2 612,0 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 7-8).

Право власності на зазначене нежитлове приміщення першого поверху та підвалу було зареєстровано за ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» 09 листопада 2011 року, реєстраційний номер 6337008 (т. 1, а. с. 29).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого

2017 року у справі № 520/15970/16-ц за позовом ОСОБА_1 ,

ТОВ «Торговий центр «Південний» до ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення», ПАТ «Дельта Банк» про витребування майна позов

задоволено частково. Витребувано у ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на користь ТОВ «Торговий центр «Південний» нежитлове приміщення загальною площею 2 612 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 104-106).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нежитлове приміщення, загальною

площею 2 612 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , 24 лютого 2017 року зареєстровано державним реєстратором Тулба О. О. КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Одеської області за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 34022008) від 24 лютого 2017 року. Підставою виникнення права власності ОСОБА_1 зазначено: ліквідаційний баланс, серія та номер: б/н, виданий 22 лютого 2017 року

ТОВ «Торгівельний центр «Південний»; акт приймання-передачі, серія та номер: б/н, виданий 22 лютого 2017 року ТОВ «Торгівельний центр «Південний»; протокол загальних зборів засновників, серія та номер: б/н, виданий 22 лютого 2017 року ТОВ «Торговий центр «Південний».

03 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке у цілому складається з нежилих приміщень загальною площею 2 612 кв. м, які розташовані на земельній ділянці, площею 0,1400 га, кадастровий номер :31:002:0049, надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що відчужується одночасно із земельною ділянкою

(т. 1, а. с. 76-77).

03 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1400 га, кадастровий номер :31:002:0049 (т. 1, а. с. 78-79).

13 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та торговою компанією «Алмі» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого

ОСОБА_2 передав у власність торговій компанії «Алмі» нежитлове приміщення, загальною площею 2 612,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з нежитлового приміщення першого поверху та підвалу, вбудованого у багатоквартирний житловий будинок (т. 2, а. с. 16-18).

13 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та торговою компанією «Алмі» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 передав у власність торговій компанії «Алмі» земельну ділянку,

площею 0,14 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :31:002:0049 (т. 2, а. с. 20-22).

Право власності на нежитлове приміщення, загальною площею

2 612,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за торговою компанією «Алмі» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13 грудня 2017 року, номер запису про право власності 23902743 (т. 2, а. с. 19).

Право власності на вищевказану земельну ділянку також було зареєстроване за торговою компанією «Алмі» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13 грудня 2017 року, номер запису про право власності 23902803 (т. 2, а. с. 22-23).

Вищевказані нежитлові приміщення, загальною площею 2 612,0 кв. м, та земельна ділянка, загальною площею 0,14 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , були передані в іпотеку

ПАТ АБ «Південний» в рахунок забезпечення виконання зобов`язань торгової компанії «Алмі», які виникли на підставі кредитного договору

від 12 грудня 2017 року № АС2017-04949 та всіх додаткових угод до нього, що підтверджується договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 13 грудня

2017 року, зареєстрованим у реєстрі за № 6829 (т. 2, а. с. 24-28).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року у справі № 520/15970/16-ц рішення Київського районного суду м. Одеси

від 07 лютого 2017 року у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення», ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна скасовано. У задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 до ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення»,

ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого, майна, витребування майна відмовлено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року у частині позовних вимог ТОВ «Торговий центр «Південний» до ТОВ «Група компаній «Глобальні бізнес рішення», ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору

купівлі-продажу нерухомого майна, витребування нерухомого майна скасовано. Провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Торговий центр «Південний» до ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення»,

ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування нерухомого майна закрито

(т. 1, а. с. 199-209).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 520/15970/16-ц (провадження № 14-415цс18) постанову Апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року залишено без змін.

16 травня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. видано виконавчий напис № 2162 про звернення стягнення на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

06 серпня 2018 року відбулися електронні торги, в результаті яких ОСОБА_3 придбав об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення першого поверху та підвалу, площею 2 612 кв. м, а також земельну ділянку,

площею 0,14 га, кадастровий номер :31:002:0049, за адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота

№ 290838, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 350042 (т. 2, а. с. 106-107).

Вказаний об`єкт нерухомого майна було придбано ОСОБА_3 за ціною 34 633 787,39 грн, розрахунок за об`єкт нерухомого майна було здійснено у повному обсязі згідно протоколу № 350042, що підтверджується копіями платіжних доручень від 08 серпня 2018 року №02 та №03 (т.2,а.с.108-109).

14 серпня 2018 року на підставі протоколу № 350042 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д. Є. видано акт № 56504979 про реалізацію предмета іпотеки (т. 2, а. с. 110-112).

17 серпня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т. В. ОСОБА_3 було видано свідоцтво про те, що йому на праві власності належить майно, що складається з нежитлового приміщення, загальною площею 2 612,0 кв. м та земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Зазначене свідоцтво зареєстровано у реєстрі за № 68 (т. 2, а. с. 113).

На підставі зазначеного свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 2 612 кв. м, що знаходиться по

АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 серпня 2018 року, номер запису про право власності 27541542 (т. 2, а. с. 114).

22 серпня 2018 року нежитлове приміщення, загальною площею 2 612 кв. м, та земельна ділянка, площею 0,14 га, кадастровий номер :31:002:0049, за адресою: АДРЕСА_1 , були передані в іпотеку ПАТ «Банк Восток» з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 22 серпня 2018 року № ОК2018-0443 (т. 2, а. с. 117-118).

04 вересня 2018 року державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Никифоровим В. О. було зареєстровано право власності за ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» на нежитлове приміщення загальною площею 2 612 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1 на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року, якою було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року у справі № 520/15970/16-ц.

11 вересня 2018 року за ОСОБА_3 на підставі дубліката свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 115, виданого 11 вересня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т. В., взамін зіпсованого свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т. В. від 17 серпня 2018 року за реєстровим № 68, повторно було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 2 612 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності № 27861345

(т. 2, а. с. 168).

Рішення суду першої інстанції перевіряється в межах позову про витребування майна та позову третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не підлягає витребуванню майно, яке реалізоване в порядку виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Скасовуючи рішення апеляційного суду, касаційний суд послався на неврахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) про те, що частина друга статті 388 ЦК України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Тобто, на підставі частини другої статті 388 ЦК України майно не можна витребувати від добросовісного набувача тоді, коли воно було примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Оскільки нерухоме майно придбано не внаслідок його примусової реалізації на виконання судового рішення, Велика Палата Верховного Суду вважала висновки судів попередніх інстанцій про неможливість витребування у добросовісного набувача спірних земельних ділянок помилковими.

Оскільки встановлено, що спірне майно було придбане в порядку виконання виконавчого напису № 2162, виданого 16 травня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А., про звернення стягнення на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то в контексті викладеного висновки суду про неможливість витребування майна через його реалізацію в примусовому порядку є помилковими, судом неправильно застосовані норми матеріального права.

За змістом частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Надаючи оцінку добросовісності ОСОБА_3 як набувача спірного майна, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17 січня 2018 року у справі забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірне приміщення та встановлено заборону ТК «Алмі» та будь яким іншим особам вчиняти будь які дії щодо відчуження майна, вчиняти дії щодо вселення, виселення будь яких осіб у нежитлове приміщення.

06 серпня 2018 року відбулися електронні торги, в результаті яких ОСОБА_3 придбав об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення першого поверху та підвалу, відтак електронні торги відбулися під час дії заходів забезпечення позову.

Крім того, після ухвалення заочного рішення, яким майно витребувано на користь ТОВ «Торговий центр «Південний», за період з лютого 2017 року спірне майно до грудня 2017 року двічі було предметом купівлі продажу, договір купівлі продажу ТК «Алмі» був укладений одночасно з договором іпотеки 13.12.2017, та майно до спливу строку виконання кредитного договору реалізовано через процедуру електронних торгів, незважаючи на довгостроковий бізнес план інвестиційного проекту ТОВ ТК «Алмі» від 07.12.2017 (а.с.163-184 т.1), що свідчить про зміну кількох власників у короткочасний період.

При цьому, як видно з матеріалів справи, конфлікт між учасниками відносин відбувався не лише в межах порушеної цивільної справи, нежитлове приміщення, перебуваючи спочатку в оренді, а згодом під охороною за договором, укладеним ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» з ТОВ «Самсон-Групп-06» (а.с.129-134,т.2), не перебувало у вільному для продажу доступі, що піддає сумніву можливість кожним з набувачів отримати про нього відомості як об`єкт продажу, вільний від будь яких обтяжень та спорів.

Спірне майно має економічно вигідне розташування, до певного часу було загальновідомим магазином мережі «Фокстрот» (а.с.135-138,т.2), відтак не може вважатися посереднім або малоцінним об`єктом нерухомого майна, щодо долі якого неможна отримати відомості з загальнодоступних джерел або покладатися на відповідальність третіх осіб, враховуючи вартість, за яку воно придбане з торгів - 34633787,39 грн.

Інформація з Державного реєстру заборон та відчужень може бути перевірена, відтак могла бути перевірена ОСОБА_3 . При цьому підтвердженням обізнаності ОСОБА_3 про можливість пошуку та отримання інформації з загальнодоступних реєстрів є скарга ОСОБА_3 до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (а.с.122-123,т.2) та підтвердженням існування навичок користування ЄДРСР є зміст позовної заяви, в якій він посилається на те, що саме звідти дізнався про судовий спір щодо приміщення (а.с.103-105,т.2).

Більш того, набуття майна ОСОБА_3 відбулося під час порушеної цивільної справи за позовом ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення».

Надаючи оцінку доводам про відсутність ознак добросовісності через представництво інтересів ТК «Алмі» та ОСОБА_4 одним представником ОСОБА_5 , суд виходить з того, що сам по собі такий факт безумовним доказом не є, враховуючи видачу довіреності на представництво після отримання права власності на майно ОСОБА_4 .

Водночас вбачаються обставини, які не можуть залишатися поза увагою суду, і у сукупності з іншими ознаками процесуальної поведінки сторін, є аргументами на користь таких доводів.

Обґрунтовуючи випадковість та неминучість представництва інтересів ОСОБА_3 адвокатом Рогозним І.М., останній пояснював, що у вересні 2018 року він здійснював доступ до об`єкта нерухомості, до якого його супроводжував представник попереднього власника цього майна, однак під час перебування на об`єкті мали місце дії третіх осіб, що перешкоджали доступу новому власнику. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 на той час не мав у кого отримати правову допомогу, за погодженням з попереднім власником майна ТОВ «Алмі» він скористався правовою допомогою їх представника адвоката Рогозного І.М., і надання ОСОБА_5 правової допомоги ОСОБА_3 було викликане тим, що останній був уповноважений попереднім власником об`єкта нерухомості на організацію передачі майна від ТОВ «Алмі» новому власнику (а.с.83т.6).

В той же час, процедура реалізації державною установою в порядку електронних торгів майна боржника не передбачає жодних дій попереднього власника щодо наступного набувача майна, виходячи з того, що з часу примусового звернення стягнення будь яка воля попереднього власника майна виключається.

Проведена неупереджено та на конкурентних засадах процедура придбання майна не передбачає знайомство боржника, майно якого реалізується з торгів, з набувачем майна.

Існування осіб, які перешкоджали доступу до приміщення, що видно з заяви ОСОБА_5 до правоохоронних органів, є підтвердженням відсутності до нього доступу з боку як попереднього власника боржника, так і наступного набувача майна.

Викладене спростовує доводи про добросовісність ОСОБА_3 як набувача майна та можливість покладання лише на державу відповідальності за продаж майна, обтяженого спором.

Оскільки добросовісність набувача не підтверджена, не застосовуються гарантії захисту, визначені ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то з огляду на такі обставини відсутні обмеження для витребування майна.

Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постановою Апеляційного суду Одеської області

від 22 березня 2018 року у справі № 520/15970/16-ц, залишеною без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого

2017 року, яким у ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» було витребувано на користь ТОВ «Торговий центр «Південний» нежитлове приміщення загальною площею 2 612 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Після ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 2 612 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Отже, ОСОБА_1 не набула у встановленому законом порядку право власності на нежитлове приміщення, а реєстрація права власності на нерухоме майно відбулась у зв`язку із винесенням Київським районним судом м. Одеси рішення від 07 лютого 2017 року, яке в подальшому було скасоване постановою суду апеляційної інстанції.

Спірне нежитлове приміщення набуто у власність ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» за договором купівлі-продажу від 07 жовтня 2011 року і того ж дня внесено у реєстр запис № 2039 щодо права власності, правомірність якого не оспорено.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В цій частині висновки судів при попередньому розгляді справи про те, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, яке у подальшому було скасовано, тобто за відсутності волі власника, визнано касаційною інстанцією такими, що ухвалені із дотриманням вимог закону.

При цьому доводи про те, що право власності ОСОБА_6 було набуте не на підставі скасованого в подальшому заочного рішення, а на підставі ліквідаційного балансу, виданого 22 лютого 2017 року ТОВ «Торгівельний центр «Південний», акту приймання передачі, виданого 22 лютого 2017 року ТОВ «Торгівельний центр «Південний», протоколу загальних зборів засновників, виданого 22 лютого 2017 року ТОВ «Торгівельний центр «Південний», на суть виниклих відносин не впливає, оскільки дії ТОВ мали місце 22 лютого 2017 року, тобто після ухвалення заочного рішення, а до того питання набуття права ОСОБА_1 не вирішувалося.

Єдиним засновником ТОВ «Торговий центр «Південний» станом на 07.02.2017 була ОСОБА_1 , а також керівником та ліквідатором юридичної особи.

Встановлено, що з часу реєстрації права власності за ОСОБА_1 набула ознак недійсності реєстрація права на приміщення ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення», а тому у сукупності всі ці обставини є окремим підтвердженням факту вибуття майна з володіння позивача поза його волею.

Суд першої інстанції на значені обставини увагу не звернув, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Щодо доводів про унеможливлення витребування майна, оскільки право власності на земельну ділянку належить іншій особі.

Встановлено, що ОСОБА_1 була власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1400 га, кадастровий номер :31:002:0049, яка в подальшому стала предметом купівлі продажу наступними набувачами майна.

Проте, зазначена ділянка не є предметом спору та об`єктом витребування, питання її долі є похідним від долі майна, яке на ній розташоване, а тому підлягає вирішенню за допомогою інших способів захисту прав і не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користувач іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На підтвердження доводів ОСОБА_3 надавався висновок судового експерта про характеристику та розташування спірного нежитлового приміщення частково на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 , проте останній не міг бути предметом оцінки судом апеляційної інстанції в силу вимог ст.367 ЦПК України.

Щодо доводів про припинення існування спірного майна внаслідок набуття ОСОБА_7 права на частину майна на підставі договору про поділ майна подружжя.

У якості третьої особи, яка заявляє вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 звернувся до суду 10 вересня 2018 року, відтак з того часу обізнаний про існування та рух справи.

Постановою Верховного Суду від 04.09.2019 скасоване рішення апеляційного суду, яким були задоволені вимоги ОСОБА_3 , тому з цього часу були доступними правові висновки у справі, а також зрозумілими обставини, які підлягали з`ясуванню судом при новому перегляді справи.

При новому апеляційному розгляді справу призначено до розгляду 26.11.2019 вперше.

Лише 26.02.2020 між ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_7 укладений договір про поділ майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І.О., за реєстром №99, в результаті чого зареєстровано два нових об`єкти нерухомості: нежитлове приміщення 2057,6 кв.м., що належить ОСОБА_3 та нежитлове приміщення 535,6 кв.м., що належить ОСОБА_7 .

При цьому за доводами самого ОСОБА_3 спірне майно є цілісним вбудовано прибудованим приміщенням, та з матеріалів справи видно, що до спору нежитлове приміщення складається з підвалу та приміщення першого поверху, має єдиний вхід.

Викладене надає підстави для висновку про те, що усвідомлюючи правовий статус спірного майна, під час існування щодо нього спору, без наведення логічного обґрунтування доцільності поділу, при унеможливленні окремого використання його частин в силу особливостей розташування, змінено статус та власника майна.

При цьому суд бере до уваги те, що співвласником майна стала не безстороння особа, а саме дружина ОСОБА_7 , і докази про реалізацію договору про поділ майна фактично відсутні.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, судовому захисту підлягає законне право та законний інтерес, проте право, набуте ОСОБА_7 у вищезгаданий спосіб, не має ознак законного набуття прав, як прав похідних від прав недобросовісного набувача, до того ж набутого під час судового спору, в якому суб`єктний склад учасників справи змінений на стадії апеляційного розгляду справи, в той час як законність та обґрунтованість рішення перевіряється на час вирішення спору судом першої інстанції, а тому не може бути підставою відмови в задоволенні позову.

Зважаючи на викладене, судом неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до її неправильного вирішення, тому рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення вимог ТОВ «Група Комппаній «Глобальні Бізнес Рішення» з мотивів та підстав, викладених вище.

Відповідно, вимоги ОСОБА_3 слід вважати безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про витребування майна з чужого незаконного володіння та вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні права власності скасувати.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» нежитлове приміщення, загальною площею 2612,0 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» про усунення перешкод в здійсненні права власності, визнання права власності на нежитлове приміщення та земельну ділянку, площею 0,1400 га, кадастровий номер :31:002:0049, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10.12.2020.

Головуючий:

Судді: