Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3484/20 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 20 липня 2020 року суддею Перекупкою І.Г. у м. Житомирі,

у справі № 295/3484/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк, АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом, у якому посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №б/н від 11 червня 2010 року, просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором станом на 11 березня 2020 року в сумі 18290,64 грн, з яких: 10805,44 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3371,59 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 2766,44грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 847,17 грн - штраф (процентна складова) та судові витрати.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 липня 2020 року позов Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2010 року в сумі 14177,03грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги Банку та вирішити питання розподілу судових витрат.

На його думку, суд першої інстанції на взяв до уваги те, що умови щодо сплати неустойки були погоджені з відповідачем у довідці про умови кредитування, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафів. Окрім того, відповідач не спростував факт укладення договору, ознайомлення з його умовами.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2010 року ОСОБА_1 підписала заяву про надання банківських послуг, на підставі якої отримала кредит у сумі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком на обґрунтування своїх позовних вимог, розмір заборгованості відповідача за договором від 11 червня 2010 року станом на 11 березня 2020 року складає 18290,64 грн, з яких: 10805,44 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3371,59 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 2766,44грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 847,17 грн - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення неустойки, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні договору Банком не дотримано вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування у цій частині та узгодження з споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він здійснений при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка додана до позовної заяви та підписана ОСОБА_1 , сторонами визначено розмір штрафу при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості та розмір пені (а.с. 28).

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені обставини не врахував, у зв`язку із чим дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення неустойки.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного й повного повернення тіла кредиту та сплати процентів, унаслідок чого виникла заборгованість, рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про часткове задоволення позову, стягнення з відповідачки на користь Банку 1208,85 грн штрафу (фіксована частина та процентна складова) із розрахунку 500 грн + ((10805,44 +3371,59)х5%).

Враховуючи положення ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення у задоволенні позовних вимог Банка щодо стягнення з ОСОБА_1 пені слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь Банку підлягає стягненню 1543,92 грн понесених судових витрат (617,57 грн судового збору за подання позову до суду та 926,35 грн судового збору за подання апеляційної скарги при задоволенні вимог на 29,38 %).

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у частині, яка переглядалась судом апеляційної інстанції, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 липня 2020 року у частині відмови у задоволенні позову про стягнення неустойки скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1-д, ) штраф в сумі 1208,85 грн та судові витрати в сумі 1543,92грн.

Позов в частині стягнення пені залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 10 грудня 2020 року.