Справа № 727/9787/20
Провадження № 2-з/727/24/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Чебан В.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, яку передано судді Чебан В.М. для розгляду. Заявник просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборону вчиняти будь-які дії.

Згідно положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ч.1 п.2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти дії.

Відповідно до ст.153 ч.5 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Заявник вважає, що теперішній власник квартири ОСОБА_2 має намір відчужити вказану квартиру, яка, як стверджує заявник, належала його бабусі та згідно заповіту останньої повинна бути успадкована саме заявником, а він в свою чергу, має намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсним правочину щодо відчуження вказаної квартири його бабусею ОСОБА_3 .

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п.4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч.3 ст.154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що в заяві наявні відомості щодо можливого в майбутньому спору, ініціативи заявника звернутись з відповідним позовом до суду та можливість відчуження спірної квартири, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_2 .

Виконання ухвали доручити Відділу реєстрації речових прав юридичного управління Чернівецької міської ради (м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 7).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити заявнику, що позовна заява має бути подана до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви. Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: