Ухвала

15 січня 2020 року

м. Київ

справа № 758/2524/17

провадження № 61-448св19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Висоцької Валентини Степанівни у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа ? Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року у складі судді Зарицької Ю. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М., третя особа ? Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником кв. АДРЕСА_1 (де вона мешкає разом з матір`ю ОСОБА_3 ), яку придбала у кредит, наданий ПАТ «ПУМБ». Позивач зазначала, що забезпечення за кредитним договором надано у вигляді іпотеки на вказану квартиру. Також, позивач зазначала, що 05 січня 2017 року прийшовши з роботи, вона виявила, що на вхідних дверях квартири невідомі особи встановили нові замки, вона не змогла потрапити до квартири. В цей час позивач знаходилась у від`їзді. Позивач вказувала також, що представник ПАТ «ПУМБ» здійснив самовільну зміну замків у вищевказаній квартирі. Позивач наголошувала на тому, що 08 лютого 2017 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва було задоволено скаргу представника позивача щодо невнесення відомостей в ЄРДР за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 162, 356, 365 КК України стосовно незаконного проникнення невідомими особами та заміни дверних замків в кв. АДРЕСА_1 . Позивач вказувала, що вивчивши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановила, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А. М. на підставі іпотечного застереження прийняла рішення від 06 грудня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3274520 та вчинила запис про право власності № 17840093. Тому, вважаючи дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М. протиправними, позивач звернулась до суду.

Позивач просила скасувати рішення від 06 грудня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32745206 і скасувати запис про право власності № 17840093 вчинений відповідачем, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «ПУМБ».

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення від 06 грудня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М. як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32745206, згідно з яким (рішенням) проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «ПУМБ».

Визнано протиправним і скасовано запис про право власності № 17840093, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А. М. як державним реєстратором, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «ПУМБ».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду, АТ «ПУМБ», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

11 січня 2019 року справу розподілено колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі суддів Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 758/2524/17, витребувано її з Подільського районного суду м. Києва.

01 жовтня 2019 року справу повторно розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

На підставі ухвали Верховного Суду від 12 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією у складі п`яти суддів.

У грудні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Висоцької В. С.

Заява обґрунтована тим, що суддя Верховного Суду Висоцька В. С. входила до складу колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка прийняла постанову від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц, провадження № 61-10874сво18. При прийнятті вказаної постанови колегія суддів заперечила дію мораторію, запровадженого Законом України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», при застосуванні процедур позасудового врегулювання спорів. Заявник зазначає, що ця постанова має ознаки завідомо неправосудного судового рішення. Також, заявник зазначає, що за три тижні до прийняття постанови 09 грудня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19, у якій однозначно висловилася про те, що Закон України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підлягає безумовному застосуванню при реалізації іпотечного застереження при позасудовому врегулюванні спору.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Висоцької В. С. визнано необґрунтованою.

В ухвалі суду зроблено висновок, що зміст та доводи заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Висоцької В. С. від участі у розгляді справи не свідчать про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) для відводу судді. З приводу застосування правових норм, які зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (справа № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19) в ухвалі зазначено, що вказана постанова була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 19 грудня 2019 року, тобто після винесення постанови Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду 09 грудня 2019 року.

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді Висоцької В. С. передано судді Верховного Суду Гулейкову І. Ю. у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстави стверджувати, що суддя Висоцька В. С. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Той факт, що суддя Висоцька В. С. входила до складу колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, при прийнятті постанови від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц, провадження № 61-10874сво18, не є підставою для висновку про упередженість судді.

Із заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді Висоцької В. С. вбачається, що в ній викладено незгоду зі змістом постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц, що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Висоцької В. С.

Отже, передбачені законом підстави для відводу судді відсутні, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

У такому випадку Верховний Суд керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Проте у цій справі всі доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, які не знайшли свого об`єктивного обґрунтування та розумного пояснення, що могли б бути добросовісно сприйняті та оцінені судом.

Суд оцінює обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Таким чином, незгода сторони з рішеннями судді в іншій справі, що прийняте в межах його повноважень, не може слугувати підставою для його відводу.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Висоцької Валентини Степанівни відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков