"09" грудня 2020 р.
Справа №642/3919/20
Провадження № 2/642/1284/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Гримайло А.М.,

за участю секретаря судового засідання Самотой В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 132002 грн. 64 коп., а також понесені АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.04.2017 відповідач підписав заяву з АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.05.2020 року має заборгованість у розмірі 158678 грн. 36 коп., яка складається з наступного: - 53561 грн. 42 коп. заборгованість за тілом кредита в тому числі з простроченим тілом кредита; - 18715 грн. 72 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 86401 грн. 22 коп. нарахована пеня.

Одночасно з тим представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 132002 грн. 64 коп., яка складається з наступного: - 53561 грн. 42 коп. заборгованість за кредитом; - 18715 грн. 72 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 59725 грн. 50 коп. заборгованість за пенею та комісією за період з 18.04.2017 по 30.06.2019, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

В позові представник позивача просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві ОСОБА_1 за відомим місцем його реєстрації та отримані ним, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи.

Представник позивача разом з позовом надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів.

З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.

У судовому засіданні 09 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 визнав позов частково, обґрунтовуючи тим, що 18.04.2017 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитної картки із встановленим кредитним лімітом. Після отримання кредитної картки банком було встановлено кредитний ліміт у сумі 40000 грн. і того ж числа самим відповідачем ліміт зменшено до 7000 грн. Відповідач зазначив, що при отриманні кредитної картки у відділені банку підписав лише анкету-заяву про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в ПриватБанку. З витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» ознайомлений не був та підпису свого не ставив. Про відсоткову ставку та пеню не був обізнаний в повному обсязі, а так просив суд не враховувати заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 в розмірі 18715 грн. 72 коп. та заборгованість за нараховану пеню в розмірі 86401 грн. 22 коп. Крім того ОСОБА_1 просив задовольнити позов частково обґрунтовуючи тим, що 14 вересня 2017 року у нього було викрадено кредитну карту та знято з неї кредитні кошти у розмірі 6600 грн. з комісією за зняття кредитних коштів у сумі 273 грн., після чого ОСОБА_1 надіслав заяву до АТ КБ «ПриватБанк» про скоєне у відношенні нього правопорушення та просив зменшити суму заборгованості, відсотків та штрафів нараховану на викрадені кошти але відповіді від банку так і не отримав. Також відповідач просив взяти до уваги наявність речового доказу по справі № 641/7926/17 від 16.03.2018, а саме диск формату CD-R, 700 МВ, 52х, 80 min TM «VERBATIM» на якому міститься відеозапис зняття з його картки кредитних коштів іншої особою.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 132002 грн. 64 коп., а також понесені АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.04.2017 відповідач підписав заяву з АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У подальшому, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 40000 грн., 18 квітня 2017 року зменшено до 7000 грн., 19 липня 2017 року розмір кредитного ліміту збільшено до 39000 грн., станом на 01 серпня 2018 року розмір кредитного ліміту зменшено до 0,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.05.2020 року має заборгованість у розмірі 158678 грн. 36 коп., яка складається з наступного: - 53561 грн. 42 коп. заборгованість за тілом кредита в тому числі з простроченим тілом кредита; - 18715 грн. 72 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 86401 грн. 22 коп. нарахована пеня.

Таким чином зазначена предстаником позивача заборгованість до стягнення становить 132002 грн. 64 коп., яка складається з наступного: - 53561 грн. 42 коп. заборгованість за кредитом; - 18715 грн. 72 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 59725 грн. 50 коп. заборгованість за пенею та комісією за період з 18.04.2017 по 30.06.2019, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

З копії статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», погодженого Національним Банком України 06.09.2019 року вбачається, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк».

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.04.2017 відповідач підписав заяву з АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження умов договору представник АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів.

Оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами не був погоджений між сторонами договору, у АТ КБ «Приватбанк» відсутні підстави для їх нарахування за визначеними ним ставками.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від б/н від 18.04.2017 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином суд вважає, що заявлена відповідачем, у судовому засіданні, заява щодо підписання лише анкети-заяви про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в ПриватБанку та того, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» ознайомлений не був та підпису свого не ставив і про відсоткову ставку та пеню не був обізнаний в повному обсязі та просив в цій частині позовних вимог відмовити, підлягає задоволенню.

Щодо заяви ОСОБА_1 з приводу того, що 14 вересня 2017 року у нього було викрадено кредитну картку та знято з неї кредитні кошти у розмірі 6600 грн. з комісією за зняття кредитних коштів у сумі 273 грн., та надіслання ОСОБА_1 відповідної заяви до АТ КБ «ПриватБанк» про скоєне у відношенні нього правопорушення, що підтверджується копією заяви та фіскального чека про направлення заяви, та зменшення суми заборгованості, відсотків та штрафів нарахованих на викрадені кошти, суд не бере до уваги у зв`язку з тим, що в судовому засіданні самим відповідачем ОСОБА_1 надано вирок суду Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 березня 2018 року про визнання обвинуваченого винним та стягнення з нього на користь ОСОБА_1 16149 грн. 80 коп. з урахуванням викрадених коштів.

Також відповідач просив взяти до уваги наявність речового доказу по кримінальній справі Комінтернівського районного суду м. Харкова № 641/7926/17, а саме диск формату CD-R, 700 МВ, 52х, 80 min TM «VERBATIM» на якому міститься відеозапис зняття з його картки кредитних коштів іншої особою. Суд вважає не доречним витребувати та оглядати вказаний доказ, оскільки наданий відповідачем вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 березня 2018 року про визнання обвинуваченого винним та стягнення з нього на користь ОСОБА_1 16149 грн. 80 коп. не оскаржувався та набрав законної сили 17 квітня 2018 року, отже факту зняття готівки з кредитної картки відповідача засуджений не заперечував.

Таким чином суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили в письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитними коштами, сплату за пенею та комісією, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Тому суд відмовляє в задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі -18715 грн. 72 коп. та заборгованості за пенею та комісією за період з 18 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року у розмірі 59725 грн. 50 коп.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту у тому числі простроченим тілом кредиту в сумі 53561 грн. 42 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені на 40,58 % (з 132002 грн. 64 коп., задоволено - 53561 грн. 42 коп.) Пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 852 грн. 99 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (2102 грн. 00 коп.) обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 40,58 %.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 223,263-265, 268, 274-279, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (МФО 305299, , рах. НОМЕР_2 , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.04.2017 року у розмірі 53561 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот шістдесят одна) грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (МФО 305299, , рах. НОМЕР_2 , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) суму сплаченого судового збору в розмірі 852 (вісімсот п`ятдесят дві) грн. 99 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Гримайло