Провадження №2/447/27/20
Справа №447/709/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

03.12.2020 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Бачуна О.І.

при секретарі Тремба І.Ю.

з участю представників позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Дмитрович Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи нотаріуса Новороздільської державної нотаріальної контори Шолок Оксани Ярославівни про визнання недійсним договору дарування,-

в с т а н о в и в:

01.04.2019 року ОСОБА_2 звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи нотаріуса Новороздільської державної нотаріальної контори Шолок Оксани Ярославівни про визнання недійсним договору дарування.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 був власником домоволодіння по АДРЕСА_1 . На підставі затвердженої Миколаївським районним судом Львівської області мирової угоди, позивач набув у власність 1/3 частину домоволодіння, а інших 2/3 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 набула його колишня дружина ОСОБА_4 19.04.2016р. ОСОБА_2 уклав договір дарування 1/3 частини належного йому житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, із своєю донькою ОСОБА_3 . Вважає що такий договір необхідно визнати недійсний, так як він був укладений під впливом тяжких обставин. На момент укладення договору дарування позивач тяжко хворів, йому діагностовано онкологію. Оскільки на даний час стан здоров`я позивача покращився, а відповідачка не бажає зареєструвати його в будинку та повернути подаровану їй частину, ОСОБА_2 звернувся в суд з метою захисту своїх цивільних прав, шляхом визнання договору дарування від 19.04.2016року недійсним.

02.05.2019р. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання на 04.06.2019р.

12.06.2019року відповідачем ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву.

04.09.2019року відповідачем ОСОБА_3 подано до суду доповнення до відзиву.

06.11.2019 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження по справі і призначено справу для розгляду по суті на 09.12.2019р.

В судовому засіданні ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що вважає договір дарування від 19.04.2016р. таким що укладений під впливом тяжкої обставини, а саме захворювання- онкологія. Ствердив, що відповідачка відмовляється повернути йому подаровану частину будинку, не бажає зареєструвати його у спірному будинку. Іншого житла у нього немає. Із спірного будинку він виписався добровільно у 2018р. Офіційно діагностувати захворювання «рак» у 2018р., а інвалідність третьої групи безтерміново отримав у 2015р. Зазначив, що хотів подарувати належну частку спірного будинку своєму внуку (сину відповідачки).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, вважає, що позов є обґрунтований, такий слід задоволити, оскільки договір дарування частини будинку від 19.04.2016р. був укладений під впливом тяжкої обставини- хворобит, тому такий слід визнати недійсним.

Представник відповідача Дмитрович Н. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Зазначила, що вважає, що сама по собі хвороба позивача не може розцінюватись як безумовна підстава для визнання правочину недійсним, оскільки згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 такий перебував на стаціонарному лікуванні з 23.01.2018р по 30.01.2018р, а договір дарування укладено у 2016р. Крім цього на диспансерному обліку у районного онколога ОСОБА_2 перебуває з 02.04.2018р. Зазначає, що фактичне місце проживання позивача не змінювалось, станом на сьогодні позивач і надалі має право проживати у вказаному будинку, користується усіма вигодами не сплачуючи при цьому комунальних платежів. Ствердив, що позивач подарував вказану частку будинку, тому що мати відповідачки погасила наявні кредити у позивача, через які було накладено арешт на будинок. Вважає, що позивачем не доведено обставин, за яких договір дарування було укладено під впливом тяжкої для нього обставини. А відтак, жодних підстав для задоволення позову немає.

Третя особа нотаріуса Новороздільської державної нотаріальної контори Шолок Оксани Ярославівни в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання в якому просить проводити розгляд справи у її відсутності. Вказала, що договір дарування був укладений відповідно до вимог законодавства, ознак примусу до укладення договору не було виявлено, тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено:

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Роздільською селищною радою 11.04.2005р., будинок по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Як вбачається із державного акту на право на земельну ділянку серії ЯБ№565433, ОСОБА_6 належить земельна ділянка площею 0,1302га в АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано 17.05.2007року.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 17.10.2014року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище, ім`я, по-батькові на ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 09.12.2014року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище, ім`я, по-батькові на ОСОБА_2 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16.06.2015р. ( та ухвалою від 26.06.205р.) по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку у житловому будинку затверджено мирову угоду, відповідно до якого, у ОСОБА_4 виникло право на 2/3 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та на 2/3 частини земелдьної ділянки за вказаною адресою, а у ОСОБА_2 на 1/3 частини вищевказаного будинковолодіння та земельної ділянки.

Відповідно до Договору дарування 1/3 частки житлового будинку від 19.04.2016року ОСОБА_2 передав безопла тно у власність ( подарував), ОСОБА_3 прийняла у дар 1/3 частку житлового будинку з відповідно частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Житловий будинок знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,1302га, кадастровий номер :01:004:0138.

Як вбачається із представленої суду, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2018р., на підставі виконавчого листа №447/1485/17 виданого 25.01.2017р. Миколаївський районний судом Львівської області, заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 11492,грн. та судовий збір 1600 грн.

Як вбачається із довідки до акту огляду МСЕК №834901, ОСОБА_2 оглянутий 02.12.2015рку, встановлено безтерміново третю група інвалідності, по причині загального захворювання.

Як вбачається із довідки до акту огляду МСЕК №814526, ОСОБА_2 оглянутий 03.05.2018рку, встановлено безтерміново другу група інвалідності, по причині загального захворювання.

Як вбачається із виписки стаціонарного хворого №13066, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 22.11.2019р. по 02.12.2019р. з приводу хронічного обструктивного захворювання правої легені. Лівобічний фіброз внаслідок видалення лівої легені з приводу раку лівої легені.

Як вбачається із виписки стаціонарного хворого №4337, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 10.07.2020р. по 17.07.2020р. з приводу хронічного обструктивного захворювання легень. Тотальний лівобічний фіброз внаслідок видалення лівої легені з приводу раку лівої легені.

Як вбачається із довідки виданої 14.09.2018року Миколаївською ЦРЛ , ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку у районного онколога з 02.04.2018року.

Оцінка суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є подія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Як визначає ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а згідно ст.627 ЦКУ сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (свобода укладення договору).

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах (ст. 233 ЦК), характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ЦК такий правочин може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був його ініціатором.

За змістом ст. 233 ЦК для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох підстав: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину.

Відповідно до п. 23 ППВСУ №9 Про судову практику розгляду цивільних справ

про визнання правочинів недійсними правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові ВСУ від 06 квітня 2016 року у справі № 6-551цс16, тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини. Основною ознакою правочину, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, є те, що він повинен бути вчинений саме для усунення або зменшення цих тяжких обставин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених ст. 233 ЦК, позивачу в сукупності необхідно послатися на такі підстави, які будуть використанні в суді як докази, зокрема: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.

Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав, є доведення в судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин, тобто основний акцент необхідно зробити на об`єктивній та суб`єктивній стороні.

Для доведення вкрай невигідних умов вчинення правочину особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Аналізуючи вищенаведені норми закону суд дійшов висновку, що визнання оскаржуваного договору дарування недійсним на підставі ст. 233 ЦК України не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки, як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 на час укладення оскаржуваного договору сприймав всі істотні умови угоди та розумів значення своїх дій. Укладання оспорюваного договору дарування відповідало його внутрішній волі.

Покликання сторони позивача на свій стан здоров`я та захворювання ОСОБА_2 в розумінні ст. 233 ЦК України не може вважатись тяжкою обставиною, так як позивачем не надано належних доказів на підтвердження саме його важкого стану здоров`я під час укладання договору дарування, а щодо важкого стану здоров`я ОСОБА_2 , то згідно із довідки до акту огляду МСЕК №834901, ОСОБА_2 оглянутий 02.12.2015рку, встановлено безтерміново третю група інвалідності, по причині загального захворювання, а із довідки виданої 14.09.2018року Миколаївською ЦРЛ , позивач перебуває на диспансерному обліку у районного онколога з 02.04.2018року, тобто тяжка хвороба у позивача була діагностовано у 2018року два роки після укладення оспорюваного договору

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач продовжує проживати у вказаному будинку, користується всіма вигодами, а тому покликання позивача щодо вчинення правочину на вкрай невигідних умовах не знайшли свого підтвердження.

Крім цього, знайшли свою підтвердження покази сторони відповідача про те, що була усна домовленість сторін перед укладенням договору дарування, що ними оплачувалися кредитні заборгованості ОСОБА_2 з метою отримання в дар частини будинку. Про наявність у позивача заборгованості по сплаті отриманих кредитів свідчать наявні в матеріалах справи вимоги про повернення заборгованості з кредитних установ : ТОВ «КРЕДИТЕКСПЕРТ ЮКРЕЙН ЕЛ.ЕЛ.СІ», ТОВ « «КУА «Прімоколект-Капітал» , «ТОВ « Евопейська агенція з повернення боргів»

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання недійсним договору дарування 1/3 частини будинку від 19.04.2016 року є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є недоведенними та необгрунтованими.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи нотаріуса Новороздільської державної нотаріальної контори Львівської області Шолок Оксани Ярославівни про визнання недійсним договору дарування 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19.04.2016року відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_3 , проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Третя особа нотаріус Новороздільської державної нотаріальної контори Львівської області Шолок Оксана Ярославівна, місце реєстрації: АДРЕСА_2

Суддя Бачун О. І.