Справа №613/1068/20 Провадження № 2/613/454/20
09 грудня 2020 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/1068/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Вікторівська сільська рада Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_4 звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб - Вікторівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_3 , в якому просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є співвласником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 лютого 1996 року. У вересні 2019 року з її дозволу, як співвласника домоволодіння, у вказаному житлі було зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 .. Вказала, що відповідач є сторонньою особою для неї та членів її сім`ї. На даний час про місцезнаходження ОСОБА_2 позивачу не відомо, зв`язок з відповідачем відсутній. Відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою, однак фактично з моменту реєстрації не проживає без поважних причин у вказаному будинку, тобто понад один рік. Особисті речі відповідача у будинку відсутні. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному будинку, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на неї, чим об`єктивно порушуються права ОСОБА_1 . Вказаними діями відповідач створює позивачу перешкоди, як власнику, в користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області 15.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вікторівська сільська рада Богодухівського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу та третій особі запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов та письмові пояснення щодо позову або відзиву.
Заходи забезпечення позову не вживались.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11.11.2020 залучено до участі у справі № 613/1068/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вікторівська сільська рада Богодухівського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якості третьої особи на стороні позивача - ОСОБА_3 , 1994 року народження, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала з підстав, викладених в останній. На задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неприбуття до суду не повідомили, відзиву або письмових пояснень щодо позову не подали.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини.
Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 25 лютого 1996 року, виданим Комісією по приватизації житла радгоспу Червона Нива Богодухівського району Харківської області, зареєстрованим у Богодухівському бюро технічної інвентаризації від 16 травня 1996 року за реєстровим номером 16 у книзі № 1, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить одноквартирний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8). Свідоцтво видано згідно з розпорядженням комісії про приватизації радгоспу «Червона Нива» Богодухівського району № 5 від 20 лютого 1996 року (а.с. 9).
Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої керівником радгоспу «Червона Нива» Богодухівського району Харківської області, за адресою: АДРЕСА_2 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: ОСОБА_1 , наймач, 1957 року народження, та ОСОБА_3 , дочка, 1994 року народження. Дата прописки у будинку - 26.02.1996 (а.с.10).
Згідно з копією технічного паспорту, наявної у матеріалах справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 10-13).
Відповідно до розпорядження № 43 Червононивської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 17 листопада 2015 року перейменовано вулицю Леніна у селищі Червона Нива Богодухівського району Харківської області на вулицю Центральну (а.с. 16).
Згідно із рішенням ІV сесії VІІ скликання Червононивської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 19-VІІ від 12 лютого 2016 року перейменовано назву селища Червона Нива Богодухівського району Харківської області, присвоївши йому нову назву «Вікторівка» (а.с. 17).
Відповідно до довідки Вікторівської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 108 від 08.09.2020, станом на 08.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).
Як вбачається з довідки № 107 від 09.09.2020, складеної депутатом Вікторівської сільської ради Богодухівського району Харківської області І. Жабко, підписаною сусідами - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також Вікторівським сільським головою Г. Куриленко, громадянка ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично за вказаною адресою не проживає з вересня 2019 року по теперішній час. На даний час фактичне місце проживання ОСОБА_2 невідоме (а.с. 14).
У матеріалах справи містяться письмові заяви ОСОБА_5 від 14.09.2020 та ОСОБА_7 від 12.09.2020, які є сусідами ОСОБА_1 , якими засвідчено, що громадянка ОСОБА_2 дійсно із часу прописки - з вересня 2019 року і по теперішній час не проживає і не з`являється у спірному помешканні (а.с. 18, 19).
Відповідно до листа Богодухівського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 18.11.2020 № 5200/119-71/01-2020, за період з 01.09.2019 по теперішній час ОСОБА_2 із заявою про чинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , до Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області не зверталася (а.с. 50).
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України).
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами ст. 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належному позивачу будинку, ОСОБА_1 не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, оскільки ОСОБА_2 зареєстрована і не проживає за вказаною адресою, на неї здійснюється нарахування комунальних послуг, які фактично не надаються, що порушує права власника.
Враховуючи, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_2 не є і не була членом сім`ї позивача, що підтверджено позивачем у судовому засіданні, після реєстрації місця проживання у вказаному будинку не проживала і добровільно не знялася з реєстрації за вищевказаною адресою.
Відомостей про укладення між сторонами по справі договору найму на проживання у спірному житловому приміщенні суду надано не було.
Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати, зокрема, іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Згідно з ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Статтею 403 ЦК України, визначено зміст сервітуту, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.
Згідно з ст. 406 ЦК України сервітут припиняється, зокрема, у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд.
Згідно з ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі. За договором найму, зокрема, згідно зі ст. 68 ЖК УРСР, яка є загальна нормою, що застосовуються і до договору найму жилого приміщення у будинку приватної власності, - наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно із ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача не звільняє його від виконання обов`язків за договором найму.
Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання без поважних причин ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 , та невикористання житла за його прямим призначенням понад шість місяців.
Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не надано.
За таких умов, беручи до уваги, що відповідач ніколи не проживала у спірному будинку (не проживає з дня реєстрації), в будинку відсутні її речі, вона не здійснює своїх прав користування даним жилим приміщенням і не виконує обов`язків наймача жилого приміщення, враховуючи відсутність підстав для збереження за відповідачем права на жиле приміщення понад шість місяців, передбачених частиною 2 статті 71 ЖК УРСР, відсутність доказів поважності причин її відсутності понад шість місяців у вказаному будинку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1 .
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 383, 391, 395, 401 ЦК України, ст.ст. 4, 10 - 13, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268, 280 - 284, 289, 354, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 10.12.2020.
Суддя О.С. Сеник