Справа № 203/4434/20
Провадження № 2-о/0203/96/2020
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

09 грудня 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., ознайомившись із заявою окремого провадження ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2020 року ОСОБА_1 , визначивши заінтересованими особами ОСОБА_2 та Амур-Нижньодніпровський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), подала цю заяву на предмет встановлення факту смерті громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла у АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовуючи таку необхідність потребою внесення в матеріали інвентаризаційної справи КП «ДМБТІ» ДОР за адресою: АДРЕСА_2 відомостей пор смерть ОСОБА_3 , оскільки заявник є власницею вказаної квартири на підставі договору дарування, посвідченого П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29 вересня 1992 року за реєстровим № 2-6632, проте у 2019 році їй стало відомо, що в матеріалах інвентаризаційної справи в КП «ДМБТІ» ДОР міститься запис про ОСОБА_3 , яка померла в 2012 році, про що є відповідний актовий запис № 587, складений 11 квітня 2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС ДМУЮ у Дніпропетровській області, і яка реєстрації у цій квартирі не мала та померла за іншою адресою у АДРЕСА_3 , однак заявник не є родичкою померлої, тому не може отримати свідоцтво про її смерть, а єдиним шляхом отримання такого свідоцтва та захисту прав за відсутності родичів та наявності спадкоємців померлої заявник вважає звернення до суду за встановленням такого факту.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2020 року дана заява справу розподілена судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В.

Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Так, в порядку окремого провадження, зокрема, на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України на які посилається заявник, судом можуть розглядатись справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України), або смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч.1 ст. 315 ЦПК України), або встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України (ст. 317 ЦПК України).

Разом з тим, заявник посилається в заяві, про що додає відповідну відповідь органу реєстрації актів цивільного стану, на ту обставину, що Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС ДМУЮ 11 квітня 2012 року вчинено актовий запис за № 587 про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не наводить ні фактичних, ні правових підстав, з яких саме в судовому порядку є потреба встановлювати факт смерті особи, який належним чином зафіксований уповноваженими на це органами.

Окрім того, в своїй заяві ОСОБА_1 не зазначає і не обґрунтовує, виникнення, зміна або припинення яких саме особистих чи майнових її прав залежить від становлення юридичного факту смерті гр. ОСОБА_3 , тобто не наводить обставин своєї юридичної заінтересованості у встановленні такого факту, проте юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

При цьому, в заяві заявник одночасно вказує про наявність юридично заінтересованої особи - ОСОБА_2 і про те, що встановлення факту смерті ОСОБА_3 є для неї єдиним шляхом захисту прав за відсутності родичів померлої та наявних спадкоємців, що виключає твердження заявника про відсутність спору про право і за сукупності викладених вище обставин свідчить про зворотнє.

Заявлена мета отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_3 не свідчить про те, що від встановлення факту смерті в судовому порядку за наявності відповідного актового запису залежитиме виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, натомість свідчить про те, що встановлення такого факту в противагу вчиненого уповноваженим органом РАГС актового запису, є необхідним для подальшого вирішення спору про право цивільне.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі окремого провадження про встановлення акту смерті особи.

Вказані висновки судом зроблені з урахуванням правової позиції викладеної Великою Палатою Верховним Судом у постанові від ВП ВС від 08.11.2019 по справі № 161/853/19, Верховним Судом у постановах 05 листопада 2020 року по справі № 755/4041/20 , 03 грудня 2020 року у справі № 739/1497/19.

Керуючись ст.ст.315, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Амур-Нижньодніпровський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту смерті.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп.пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині - набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Ухвала складена та підписана 09.12.2020.

Суддя О.В. Колесніченко