Справа № 219/214/20
Провадження № 2-о/219/118/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Фролової Н.М., присяжних Алексєєвої О.С., Єфімцевої О.М., за участю секретаря судового засідання Федорової І.В., прокурора Баздарева С.М., захисника Косинського В.І., представника закладу з надання психіатричної допомоги, лікаря-психіатра ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за заявою Завідуючого Психоневрологічного відділення КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» Істомін Г.П. про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Завідуючий Психоневрологічного відділення КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» Істомін Г.П. звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , 1966 року народження, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , є інвалідом 2 групи, під наглядом у лікаря- психіатра з 1983 року. Страждає тяжким психіатричним розладом, а саме Параноїдальною шизофренією. На теперішній час у ОСОБА_1 загострення хвороби, став дуже агресивним, на звернення реагує неадекватно, кричить, погрожує оточуючим розправою. Мешканці села стали його боятися. Лікування не приймає, контроль з боку родичів відсутній. Мати сама хворіє і потребує сторонньої допомоги. Медичним працівникам та поліції чинить фізичний опір. До лікаря психіатра не приходить. Тому надати спеціалізовану медичну допомогу не можливо. Так ОСОБА_1 вчиняє суспільно-небезпечне діяння, яке загрожує оточуючим мешканцям села та матері небезпекою, лікування можливе лише в стаціонарних умовах.

В судовому засіданні представник закладу з надання психіатричної допомоги, лікар-психіатр ОСОБА_2 заяву підтримав і пояснив, що ОСОБА_1 хворіє тяжким психічним захворюванням, наразі лікування не проходить, контроль з боку родичів відсутній, його стан погіршується і стає стабільно-хворобливим і передбачити його наміри не уявляється можливим, тому він становить загрозу для оточуючих і потребує примусового лікування в умовах стаціонару. Він проживає з матір`ю похилого віку, яка в силу віку має знижені розумові здібності і не може контролювати лікування сина. На його адресу неодноразово викликалася швидка допомога з поліцією, на яку він неадекватно реагував. Останній раз він відвідав лікаря у липні 2019 року і йому призначалося лікування. Вважає, що ОСОБА_1 наразі створює небезпеку для оточуючих та зазначає, що лікування буде відповідати інтересам хворого.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що заява не підлягає задоволенню, оскільки подана представником закладу, де не надається примусова психіатрична допомога в умовах стаціонару.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, вручити судову повістку не виявилося можливим.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Косинський В.І. заперечував проти задоволення заяви з тих підстав, що справа не підсудна Артемівсвькому міськрайонному суду Донецької області, оскільки вона повинна бути подана за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомогу в стаціонарному порядку, крім того справа повинна бути розглянути за обов`язковою участю ОСОБА_1 , його стан йому не відомий. Крім того, клопотання не містить доказів окрім як листа в.о. старости, не містить медичних документів щодо наявності у нього захворювання та інвалідності, протікання хвороби, загострення, відомостей, що він раніше був госпіталізованим і викликалася поліція. В клопотанні не зазначено хворобу відповідно до Міжнародної класифікації хвороб. Вважає, що відсутні підстави для примусової госпіталізації.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до висновку ЛКК від 06.01.2020 року, який підписаний головою ЛКК - завідуючим Психоневрологічного відділення ОСОБА_2 , лікарем -психіатром ОСОБА_3 хворий ОСОБА_1 , 1966 року народження, інвалід 2 групи, мешканець АДРЕСА_1 , страждає Параноїдною шизофренією, безперервний перебіг, стабільний параноїчний дефект, перебуває під наглядом у лікаря психіатра з 04.05.1983 року. Скарг не має. Спадковість психічним захворюванням не обтяжена. Раніше розвиток без особливостей. Закінчив 5 класів, потім не навчався, з 15 років працював у колгоспі, в армії не служив. Страждає психічним захворюванням з 1983 року, лікувався в психіатричній лікарні з діагнозом параноїдна шизофренія. В подальшому неодноразово проходив стаціонарне лікування в СПЛ 1-2 рази на рік. В 1989 р. був представлений на МСЕК , визнаний інвалідом 2 групи, кожний раз був госпіталізований в примусовому порядку. В амбулаторних умовах лікування майже не приймав. Останній раз знаходився на стаціонарному лікуванні з 21.09.2018 по 31.10.2018. Зараз агресивний до сусідів, на звернення реагує криком, поведінка неадекватна та непередбачувана, носить загрозу для оточуючих. У зв`язку зі зміною його психічного стану, на таке, що потребує надання подальшої допомоги в примусовому порядку в умовах стаціонару. ЛКК просить Артемівський міськрайонний суд про призначення ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку в умовах стаціонару із звичайним наглядом.

З листа В.о. старости на території сіл Покровське, Нова Кам`янка ОСОБА_5 за №01-24/321 від 02.12.2019 р. адресованому Завідуючому психоневрологічним відділенням КНП «БЛІЛ» вбачається про прохання надати допомогу у госпіталізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на обліку у психоневрологічному відділенні КНП «БЛІЛ» м.Бахмут. В теперішній час у нього загострення хвороби: став дуже агресивний, на звернення реагує криком, погрозами, кричить і бігає, заговорюється. Лікування не приймає. Контроль з боку матері відсутній. Вона сама хворіє і потребує сторонньої допомоги. Він становить загрозу для оточуючих.

Як вбачається з листа Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області від 13.01.2020 р. № №872/201/01-2020, ЄО №458 надійшло анонімне повідомлення про те, що 11.01.2020 11-50 у АДРЕСА_1 бігає громадянин ОСОБА_1 з палицею у руках, в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання про те, що ОСОБА_1 тривалий час проживає в селі, за цей час йому не відомі випадки, щоб він пошкодив майно. Йому відомо, що його декілька разів приїжджали забирати на лікування, але він не хоче щоб його госпіталізували, тому він боїться поліцію. Він чув особисто від нього, що він сказав, що поріже собі вени, якщо його забере поліція. Зазначив, що ОСОБА_1 не вживає алкогольні напої. Підкреслює, що ОСОБА_1 після лікування краще виглядає і веде себе. Також зазначив, що у будинку, де проживає ОСОБА_1 вибиті вхідні двері, двері у двір у нього підперті, вікна без скла, завішені ганчір`ям, якщо він чує, що під`їжджає автомобіль він відразу тікає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання про те, що він знає ОСОБА_1 з 1986 року і він періодично проходив лікування в добровільному порядку. В останній час він відмовляється добровільно лікуватися. Він неодноразово був присутнім, коли за ним приїжджала швидка допомога з поліцією, але він відмовлявся від лікування, чинив опір та погрожував працівникам поліції, казав, що якщо вони приїдуть в наступний раз він їх вб`є. Його погрози пов`язані з небажання лікуватися і побоювання того, що він з лікування не повернеться. Крім того, він був свідком того, як ОСОБА_1 закрив відром димохід у своєму будинку, тоді весь дим пішов до середини будинку, також він поклав до пічки колоду в декілька метрів, яка цілком не вміщалася до плити і вона почала горіти зовні пічки, в результаті чого, якщо б він (свідок) не припинив це, могла статися пожежа. Крім того, він бігає по вулиці і вигукує цифри 58 26. Будинок, де мешкає ОСОБА_1 не опалюється, його мати спочатку забрав колишній зять, але потім повернув її, зараз його мати перебуває у хоспісі. Зазначає, що є велика різниця у поведінці та зовнішньому вигляді ОСОБА_1 до лікування і після. Після лікування він охайно виглядає, з ним можна нормально поговорити. Зараз його люди уникають, його стан останні 3-4 місяці погіршився.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Закон України «Про психіатричнудопомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Відповідно до ч.1 ст. 339 ЦПК України, заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Як вбачається з відповіді КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м.Бахмут» №26 від 14.01.2020 року, КНП «БЛІЛ» м. Бахмут повідомило, що у їх закладі примусова психіатрична допомога в умовах стаціонару не надається. У разі призначення примусової психіатричної допомоги ОСОБА_1 в умовах стаціонару буде надана у КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ.

Відповідно до ч.2 ст.341 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Враховуючи те, що заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку подано представником закладу, де не надається примусова психіатрична допомога в умовах стаціонару, заява не підлягає задоволенню.

Крім того, суд також враховує, те, що заява розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, однак повідомити ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи не виявилося можливим.

Враховуючи викладене в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-259, 265, 339-342 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Завідуючого Психоневрологічного відділення КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» Істомін Г.П. про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, -відмовити,

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:

Присяжні: Алексєєва О.С.

Єфімцева О.М

Суддя Н.М. Фролова