Провадження №6/760/909/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого суді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання посилався на те, що на його виконанні перебуває виконавче провадження №62933047 з примусового виконання виконавчого листа №760/18214/14-ц виданого 26.02.2016 року Солом`янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованості за кредитним договором в сумі 4746369,75 грн.

В строк наданий приватним виконавцем для самостійного виконання зобов`язання боржником не виконано.

На адресу боржника неодноразово направлялись вимоги про виконання своїх зобов`язань, які нею були проігноровані. Також, на неодноразові виклики виконавця боржник до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти І.М. не з`являлась.

Вважає, що тривале невиконання боржником своїх зобов`язань, є підставою для примусового проникнення до житла боржника.

Приватний виконавець Іванюта І.М. в судове засідання не з`явився.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України про розгляд справи не повідомлялись.

Дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи зі змісту п. 13 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

При цьому, згідно ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України).

Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України).

Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обґрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти І.М. перебуває виконавче провадження №62933047 з примусового виконання виконавчого листа №760/18214/14-ц виданого 26.02.2016 року Солом`янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованості за кредитним договором в сумі 4746369,75 грн.

20.10.2020 року під час виходу приватного виконавця за адресою місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , з метою опису майна боржника здійснити це не виявилось можливими, у зв`язку з тим, що консьєржем повідомлено про тривалу відсутність ОСОБА_1 за вказаною адресою, про що був складений відповідний акт.

Разом з тим, слід зазначити, що будь-яких доказів на підтвердження належного отримання боржником ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, до матеріалів подання не долучено, як і не долучено докази на підтвердження отримання боржником викликів державного виконавця, а також повідомлення боржника про намір державного виконавця провести відповідний опис його майна.

З матеріалів справи вбачається, що вказані виклики та повідомлення були повернуті приватному виконавцю з відмітками про причини невручення ОСОБА_1 .

Крім того, державним виконавцем в обґрунтування доцільності проникнення до квартири, не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використані всі права надані приватним виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як то встановлення не лише належності на праві власності вказаної квартири боржнику, а і реєстрацію боржника у вказаній квартирі, її фактичне проживання за вказаною адресою.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджала вільному доступу приватного виконавця до житла, а додані до подання акти виконавця, на думку суду, не можуть вважатися таким доказом, оскільки, в них зазначено, що боржник відсутня та до квартири допущено не було, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання саме боржника вільному доступу приватного виконавця до свого житла.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з подання та доданих до нього документів не вбачається, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики приватного виконавця і що боржник, будучи обізнана про наявність виконавчого провадження, - добровільно не надала доступу до житла.

Окремо слід зауважити про те, що подання приватного виконавця не містить доказів того, що боржник отримав повідомлення про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії з опису майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Крім того, приватний виконавець не з`явившись в судове засідання фактично не підтримав внесене ним подання.

На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги те, що суду не було надано достатніх доказів на підтвердження обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, вчинення виконавчих дій з опису майна, а також перешкоджання входження виконавця до квартири, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, в зв`язку з недоведеністю та передчасністю.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення чи протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя