Провадження № 2/537/173/2020
Справа № 405/5802/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2020 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.В.,

за участі секретаря - Мєняйлова О.О.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 01.12.2017 року з відповідачем ОСОБА_2 зареєструвала шлюб у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від шлюбу дітей не мають. На даний час шлюбно-сімейні відносини припинені. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, взаємної любові, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Зазначила, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, засуджений до 4 років позбавлення волі. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направлено за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому та просила його задовольнити. Вважав неможливим примирення.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вважав неможливим примирення.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В ст.206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст.200, ст.206 ЦПК України, в зв`язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01 грудня 2017 року зареєстрували шлюб у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1651. Цей факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 01 грудня 2017 року.

Сторони від шлюбу дітей не мають.

Сторони стверджували, що проживають окремо, відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, різних поглядів на обов`язки подружжя, сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Примирення неможливо.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, ч.4 ст.56 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на наведене, враховуючи, що позов задоволено та позивач його визнав до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. та повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384,20 грн. (квитанція №ПН663 від 02.08.2019 року АТ «Кредобанк»).

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 137,141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01.12.2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1651.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на судовий збір 384,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Повний текст рішення складений 15.01.2020 року.

Суддя Мурашова Н.В.