справа №619/4256/19
провадження №2/619/217/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овсяннікова В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Матлахової Т.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя майна, а саме: автомобіля Hyundai, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на частку майна.

В обґрунтування позову зазначила, що з 01 листопада 1986 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2

В шлюбі з відповідачем за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та рухоме майно, легковий автомобіль марки - HYUNDAI, модель MATRIX 1499, номер кузова НОМЕР_2 , зеленого кольору, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_3 . Вказане майно було придбане на ім`я відповідача за спільні кошти та є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя житловий будинок і автомобіль та визнати право власності на Ѕ частку вказаного вище майна.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановив такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 01 листопада 1986 року відділом РАГС Дергачівського виконавчого комітету Харківської області, за актовим записом № 193 (а.с.9).

Під час шлюбу сторони придбали майно, та не знайшли згоди на добровільний поділ цього майна, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та легковий автомобіль марки - HYUNDAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

24.06.1999 року на підставі договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.16).

04.11.2017 року ОСОБА_2 було придбано легковий автомобіль марки - HYUNDAI, модель MATRIX, номер кузова НОМЕР_2 , зеленого кольору, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , НОМЕР_6, що підтверджується договором купівлі-продажу 5341/2017/693519 (а.с.17).

04.11.2017 року було здійснено перереєстрацію транспортного засобу, номерний знак НОМЕР_4 , на нового власника. Автомобіль марки - HYUNDAI, модель MATRIX 1499, номер кузова НОМЕР_2 , зеленого кольору, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_3 , зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 та 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, - сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Суд приходить висновку, що спірний житловий будинок та автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя позивачки та відповідача.

Таким чином, суд вважає, що свої вимоги відносно визнання спірного майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності за нею на частку вказаного майна, позивач довела повністю. Тому суд вважає за доцільне визнати майно спільною сумісною власністю подружжя та розподілити його, визнавши за кожним із них право власності на Ѕ частину майна.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу, надану їй адвокатом, у розмірі 4000 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідних доказів на підтвердження таких витрат, а тому в стягненні вартості послуг за професійну правничу допомогу слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 15, 16, 317, 321, 355, 368-369, 372 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні - задовольнити.

Визнати житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та легковий автомобіль марки - HYUNDAI, модель MATRIX 1499, номер кузова НОМЕР_2 , зеленого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_3 , спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розподілити спільну сумісну власність подружжя, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за кожним.

Розподілити спільну сумісну власність подружжя, а саме легковий автомобіль марки - HYUNDAI, модель MATRIX 1499, номер кузова НОМЕР_2 , зеленого кольору, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_3 , визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину автомобіля за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дергачівський районний суд Харківської області.

Повне найменування (ім`я) сторін (учасників) справи:

ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя В. С . Овсянніков Овсянніков