Житомирський апеляційний суд
Справа №272/613/20 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В.
Категорія 105 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №272/613/20 за заявою заступника керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області про визнання спадщини відумерлою, за апеляційною скаргою керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Карповця В.В. в м. Андрушівці,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року заступник керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області звернувся до суду з даною заявою, в якій просив визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 , яка складається з з земельної ділянки площею 3,98 в умовних кадастрових гектарах, на яку він мав право на підставі сертифіката серії ЖТ №0308536, яка розташована на території Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області. В обгрунтування заяви зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на належне йому на день смерті майно, зокрема на право на земельну частку (пай) розміром 3,98 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0308536. Згідно інформації наданої Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області №177/01-16 від 13.04.2020 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру №59995845 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до довідки виданої Червоненською селищною радою Андрушівського району Житомирської області №168 від 12.03.2020 вбачається, що ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав одиноко по АДРЕСА_1 .

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2020 року відмовлено заступнику керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі керівник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву. Зокрема вказує, що оскільки спадщина після померлого ОСОБА_1 не була прийнята в порядку, визначеному Цивільним кодексом Української РСР, до даних правовідносин застосовуються положення ЦК України про відумерлу спадщину. Спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003, більш як за пів року, а тому повинна була перейти у власність держави на підставі ст.555 ЦК УРСР, однак не перейшла, і таким чином до неї застосовуються положення абз.2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , що підтверджується копією запису акта про смерть №2 від 26 січня 2001 року.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на належне йому на день смерті майно, зокрема на право на земельну частку (пай) розміром 3,98 в умовних кадастрових гектарах, за рахунок земель Глинівецького КСП, в межах с.Глинівці Андрушівського району Житомирської області на території Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області, яке належала померлому ОСОБА_1 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0308536.

Відповідно до довідки виконкому Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області від 12.03.2020 №168, на день смерті ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав одиноко в АДРЕСА_1 .

З довідки виданої виконкомом Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області від 02.10.2020 №350 вбачається, що ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті доглянула і поховала за власний рахунок його співмешканка ОСОБА_2 .

Згідно довідки виданої виконкомом Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області від 05.10.2020 №352 вбачається, що протягом шести місяців після смерті ОСОБА_1 в спадщину ніхто не вступив.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не заводилась.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

У справі, яка переглядається, спірні правовідносини виникли щодо спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_1 .

Спадкові відносини регулюються ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Як встановлено судом першої інстанції, спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час чинності ЦК УРСР, а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлого.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Одночасно норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила Книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Відповідно до частини першої та третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Установивши, що спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до набрання чинності ЦК України з 01 січня 2004 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову прокурора, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.

Крім наведеного, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини ніхто спадщину не прийняв, то відповідно до статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства перейшло до держави.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 391/769/17 (провадження № 61-39068св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 671/1656/17 (провадження № 61-5099св18), від 21 жовтня 2019 року у справі № 671/1153/18-ц (провадження № 61-5353св19), від 21 жовтня 2019 року у справі № 671/23/19 (провадження № 61-7584св19), від 11 листопада 2019 року у справі № 671/24/19, (провадження № 61-8643св19), від 04 грудня 2019 року у справі № 671/1558/18 (провадження № 61-15487св19).

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно мають застосовуватися до спірних правовідносин є безпідставними, оскільки зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції правильно застосовано наведені норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області залишити без задоволення.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 08 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді