Справа № 2-н-331/2010
Провадження № 6/591/323/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Терещенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

15 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що 19 липня 2010 року Зарічним районним судом м. Суми було видано судовий наказ у справі № 2-н-331/10 про за заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором.

12 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено договір № GL6N718144 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого право кредитора за кредитним договором № 10/2008/ від 26 вересня 2008 року та всіма похідними договорами, укладеними між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Посилаючись на вказані обставини, заявник просить замінити стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі № 2-н-331/10.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено судове засідання на 26 жовтня 2020 року.

Однак, 19 жовтня 2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи було відкладено на 06 листопада 2020 року.

06 листопада 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 23 листопада 2020 року за клопотанням боржника.

23 листопада 2020 року за клопотанням представника боржника у судовому засіданні було оголошено перерву до 04 грудня 2020 року.

В зазначене судове засідання представник заінтересованої особи ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», представник позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» та боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явились, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У запереченні на заяву про заміну сторони виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні заяви з тих підстав, що заявником не доведено факт набуття прав кредитора стосовно нього та ОСОБА_2 , оскільки не надано доказів, що підтверджують факт сплати грошових коштів у розмірі 1225759,11 грн ПАТ «КБ «Надра». Крім того, у заявника відсутнє право вимоги до ОСОБА_2 , так як вона не вказана у додатку № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав. Також в додатку № 1 відсутній підпис ПАТ «КБ «Надра», що свідчить про те, що він не був ознайомлений зі змістом вказаного додатку. Боржник також зазначає, що договір про відступлення прав вимоги № GL6N718144 від 12 червня 2020 року був укладений після анулювання ліцензії ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на здійснення фінансових послуг, зокрема, на надання послуг з факторингу, тому відсутні підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У письмових поясненнях ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» послалось на правомірність набуття прав вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав від 12 червня 2020 року за № GL6N718144, оскільки сплатило кошти на користь банку до моменту укладення цього договору. Крім того, заявник надав доказ сплати за відповідним договором про відступлення прав вимоги. Щодо доводів боржника про відсутність у заявника прав вимоги до ОСОБА_2 , то товариство зауважило, що правовідносини поручителя за кредитним договором є похідними від кредитного договору та нерозривно пов`язані із кредитними правовідносинами, не можуть бути відокремлені або відчужені окремо від кредитних правовідносин. Щодо відсутності підпису ПАТ «КБ «Надра» у додатку, то заявник пояснив, що додав до заяви про заміну сторони виконавчого провадження лише витяг з додатку. Стосовно заперечень боржника на відсутність у ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» ліцензії на здійснення фінансових послуг, то заявник зауважив, що чинним законодавством не встановлено заборони на відступлення прав вимоги за кредитним договором в порядку відступлення права вимоги, що не пов`язаний з факторинговими операціями.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2010 року з урахуванням виправлень, внесених ухвалами цього ж суду від 26 червня 2012 року та від 27 січня 2016 року, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Сумського регіонального управління «Слобожанщина» заборгованість за кредитним договором № 10/2008/ від 26 вересня 2008 року, забезпеченого договором поруки від 26 вересня 2008 року в сумі 1562072 грн 23 коп. та в дольовому порядку 880 грн 00 коп. судових витрат, тобто по 440 грн 00 коп. з кожного.

12 червня 2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір № GL6N718144 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право кредитора за кредитним договором № 10/2008/ від 26 вересня 2008 року та всіма похідними договорами, укладеними між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. (а.с. 134-135, 136).

Відповідно до частини 1 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

З аналізу вимог статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з наведених норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Саме таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов також Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, а також Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2018 року у справі № 288/209/13-ц, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України (в редакції, чинній на час видачі виконавчих листів) судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини третьої статі 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» шляхом ініціювання відкриття виконавчого провадження. Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», як нового кредитора, перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 10/2008/ НОМЕР_1 від 26 вересня 2008 року та всіма похідними договорами, укладеними між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зокрема, за договором поруки від 26 вересня 2008 року, що підтверджуються наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами.

Доводи боржника про те, що заявником не доведено факт набуття прав кредитора стосовно нього та ОСОБА_2 суд не приймає до уваги, так як умовами п. 2 укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передбачено, що право вимоги переходить від банку до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в день укладення цього договору, але не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів за цим договором (а.с. 134-135). Крім того, до письмових заперечень заявник додав копію платіжного доручення від 01 червня 2020 року за № 1446 про перерахування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на рахунок ПАТ «КБ «Надра» коштів за договором № GL6N718144 про відступлення прав вимоги (а.с. 229).

Щодо заперечень боржника про те, що в додатку № 1 відсутній підпис ПАТ «КБ «Надра», що, на його думку, свідчить про те, що він не був ознайомлений зі змістом вказаного додатку, то суд зауважує, що заявником до заяви про заміну сторони виконавчого провадження додано лише витяг з вказаного додатку № 1 до договору № GL6N718144 про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. 136), а не повністю весь додаток.

Що стосується зауваження боржника з приводу того, що договір про відступлення прав вимоги № GL6N718144 від 12 червня 2020 року був укладений після анулювання ліцензії ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на здійснення фінансових послуг, зокрема, на надання послуг з факторингу, то суд вважає, що вищевказаний правочин про відступлення права вимоги за кредитним договором здійснений у встановлений законом спосіб та нотаріально посвідчений.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення, або в силу прямої вказівки закону.

Ураховуючи обставини того, що договір, на підставі якого було відступлено право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є нотаріально посвідченим, відсутні норми закону про його нікчемність та у встановленому порядку він недійсним не визнаний, тому він є правомірним.

Таким чином, на думку суду, що факт того, що стягувач ПАТ «КБ «Надра» вибув з виконавчого провадження у зв`язку з передачею ним прав вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі правочину знайшов своє підтвердження матеріалами справи.

Отже, суд вважає, що новий кредитор ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача на законних підставах. Відтак, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні щодо виконання судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2010 року у справі № 2-н-331/10 за заявою Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Сумського регіонального управління «Слобожанщина» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2020 року.

Суддя А.С. Северинова