Провадження № 2/522/217/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . В квартирі також зареєстрований ОСОБА_2 , однак він не проживає в житловому приміщені понад один рік, не сплачує комунальній платежі, в утримані житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Реєстрація відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Посилаючись на положення ст. 405 ЦК України просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, також просила стягнути судові витати з відповідача.

До суду 04.12.2019 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації, якою зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 26.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 12.12.2019 року справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 14.01.2020 року.

В судове засідання 14.01.2020 року сторони по справі не з`явились, були повідомлені належним чином, відповідач причини неявки до суду не повідомив. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній». Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв, заяв по суті справи не надав.

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 14.01.2020 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі приватної власності підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія: 419 від 06.05.2017 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мельник О.М, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №86568457 (а.с. 7-8).

Згідно Довідки (виписки з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрації місця проживання) виданої ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 також зареєстрований ОСОБА_2 з 26.05.2017 року який є наймачем (а.с. 9).

У відповідності до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 № 207, Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст.150 ЖК України власник квартири має право розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд а саме: Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 41 Конституції України «… кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. … Право приватної власності є непорушним.»

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовної заявою посилається на положення ст. 405 ЦК України, а саме члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, положення даної статті стосується членів сім`ї власника житла, однак позивач не обґрунтовує позовну заяву саме з цих підстав, натомість надає на підтвердження реєстрації відповідача Довідку відповідно якої зазначено, що відповідач є наймачем.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд відмовляє у задоволенні позовної заяви не у зв`язку з незаконністю вимог, а у зв`язку з його необґрунтованістю, а тому відмова у задоволенні позову не є перешкодою для повторного звернення до суду, за умови його обґрунтування іншими доказами, які відповідають критеріям повноті, достовірності та належності.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 386, 405 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 48 Закону України «Про власність», ст. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», ст. 150 Житлового Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 79 - 81, ст. ст.43, 49, 175 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.01.2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.