Дата документу 10.12.2020 Справа № 328/1305/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 328/1305/20 Головуючий у 1 інстанції: Андрущенко О.Ю.
№ 22-ц/807/3152/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Полякова О.З.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 12 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

ВСТАНОВИВ

В червні 2020 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідачка - ОСОБА_3 є її рідною донькою. Позивачка є пенсіонеркою, особою з інвалідністю третьої групи з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС. На даний час отримує пенсію по інвалідності в розмірі 3685 грн. 50 коп., яка є її єдиним джерелом доходу, зазначила, що вказаної пенсії їй не вистачає на забезпечення всіх життєвих потреб, зокрема придбання ліків, їжі, оплату житлово - комунальних послуг, побутових речей. Вказала, що не працює, інших доходів не має, тяжко хворіє, у зв`язку з чим доводиться купувати багато ліків. Має діагноз: Гіпертонічна хвороба другого ступеня, гіпертензивне серце, ризик чотири. Дисциркуляторна енцефалопатія другого ступеня з вираженим вестибулоатактичним синдромом, хронічна ребро-судинна недостатність тощо. Захворювання пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вказала, що крім дочки у неї нікого не має, з чоловіком розлучена, проживає одна, з 2016 року донька з нею не спілкується, на телефонні дзвінки не відповідає, останнє відоме місце роботи відповідачки - шкільна їдальня м. Енергодар. Окрім основної роботи, вона з чоловіком веде особисте господарство, вирощують парникові овочі на продаж з чого отримують прибуток. Сім`я відповідачки складається з трьох осіб, чоловіка та двох дітей, інших утриманців не має, аліменти нікому не сплачує.

Крім того, позивачка неодноразово зверталася до Міністерства соціальної політики та виконавчого комітету Токмацької міської ради з приводу отримання соціальної послуги - догляду вдома на безоплатній основі, проте їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що вона має доньку працездатного віку, яка має їй допомагати.

Відповідачка фактично відмовилась від позивачки, матеріальну допомогу не надає, не навідує її, не піклується про неї, не приїздить до неї додому, не допомагає по господарству.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері, позивача по справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.06.2020 року, довічно.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 12 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної матері, ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26.06.2020 року, довічно.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в інтересах якої діє Галька Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, відмовити у позові.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 - відповідачки по справі, що підтверджується матеріалами справи, не оспорюються сторонами, а тому, суд вважає дані обставини встановленими та такими, що не підлягають доказуванню.

ОСОБА_1 є пенсіонеркою, особою з інвалідністю III групи з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 09.11.2012 року та посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_3 від 21.02.2019 року.

Згідно експертного висновку № 12627 від 07.09.2012 року, наданого Дніпропетровською регіональною міжвідомчою експертною комісією, у позивачки встановлений діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст., гіпертензивне серце, ризик IV. Дисциркуляторна енцефалопатія II ст. з вираженим вестибулоатактичним синдромом. Хронічна церебро-судинна недостатність (додаток до наказу МОЗ № 150 від 17.05.1997 р. пер. І гр. 3 п. 7, пер. І гр. 3 п. 5.3). Захворювання пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до довідки про доходи № 6989 9090 7790 1915 від 11.06.2020 року позивачка отримує пенсію по інвалідності та за період з грудня 2019 року по травень 2020 року отримала 22113 грн., що складає 3685 грн. щомісячно.

Позивачка посилалася на те, що хворіє, у зв`язку з чим, потребує постійного витрачання коштів на лікарські засоби.

При цьому позивачкою на підтвердження таких вимог надані численні виписки з медичних документів, з яких вбачається, що вона періодично протягом кількох років перебувала на лікуванні.

Суд першої інстанції правомірно вважав недостатніми докази позивачки про необхідність у щомісячному утриманні на суму заявленого позову, натомість при ухваленні рішення виходив з беззаперечного обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків. При цьому суд надав оцінку доводам позивачки про потребу у витратах на власне існування та лікування, та, з огляду на її майновий стан та розмір пенсії, визначив утримання у меншому розмірі, ніж просила позивач.

Так, справа містить виписки з медичних документів, які свідчать про необхідність вживання певних ліків. про що зазначено у рекомендаціях, здійснення періодичного медичного догляду.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія вважає, що у поєднанні з тим, що позивач проживає одна, будь-яке надання їй матеріальної чи фізичної допомоги з боку дочки не здійснюється (принаймні відповідач не посилається на вжиття будь-яких заходів щодо допомоги непрацездатній матері), позивач потребує витрат на власне утримання.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19. та у Постанові Верховного суду від 18.11. 2020року ( справа №757/52096/18 провадження № 61-9640св20).

Підстави, передбачені ст.204 СК України, для звільнення відповідачки від сплати аліментів на утримання матері - відсутні.

Заперечуючи проти оскаржуваного судового рішеня, відповідач посилалася на те, що позивач отримує пенсію, розмір такої пенсії становить 3685 грн. 50 коп., що перевищує прожитковий мінімум та є достатнім для утримання літньої людини.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Верховного Суду, при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу в матеріальній допомозі.

При цьому, як зазначив Верховний Суд, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

З урахуванням вказаного, у справі, що переглядається, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач є особою з інвалідністю, непрацездатна за віком, проживає одна, має лише єдиний дохід - пенсію, яка виходячи з її стану здоров`я, умов проживання, не може задовольнити її життєві потреби, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, яка є донькою позивача, та особою молодого віку, працездатною, має можливість надавати, сплачуючи аліменти на утримання матері.

При цьому відповідачем не було надано доказів того, що у неї немає можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилалася на свій скрутний майновий стан.

Натомість майновий стан дітей впливає на розмір аліментів але не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

До того ж відповідач є працездатною особою, посилалася на наявність двох дітей на утриманні, проте надані нею матеріали свідчать що вона має лише одну неповнолітню дитину.

Судом першої інстанції врахований майновий стан обох сторін та визначена грошова сума на утримання, розмір якої відповідає вимогам розумності та справедливості, не погіршуватиме суттєво майновий стан відповідачки, та призведе до балансу інтересів обох сторін з огляду на конституційний (Стаття 51 Конституції України) обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволеня.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 12 серпня 2020 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено10 грудня 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: О.З. Поляков

С.В. Кухар