КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Справа №361/6116/18 Головуючий у І інстанції Петришин Н.М.
Провадження №22-ц/824/8691/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року позивач пред`явив в суді названий позов посилаючись на те, що 20 квітня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 укладено договір № -006231 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com. За умовами вказаного договору відповідачу перераховано на картковий рахунок позику в сумі - 3000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день строком на 31 день (сума процентів за користування позикою становить 1091 грн.10 коп.). Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором. Взяті на себе зобов`язання договором позивач виконав у повному обсязі. Разом з тим, відповідач умови договору не виконує, кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка становить 15 791 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто одна) грн. 10 коп., та складається із: заборгованості за кредитом - 3000 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5771,10 грн., та заборгованості за пенею - 7020 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд першої інстанції стягнути вказану суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочним рішенням рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» заборгованість за кредитним договором №-006231 від 29 травня 2018 року у розмірі 15 791 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто одна) грн. 10 коп., та складається із: заборгованості за кредитом - 3000 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5771,10 грн., заборгованості за пенею -7020 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність доказів, що підтверджують факт укладення кредитного договору між сторонами, а також фактичне отримання відповідачем споживчого кредиту в розмірі 3000 грн.

Окрім того, відповідач зазначає, що ніколи не здійснювала будь-яких реєстраційних дій направлених на отримання позивача кредиту та не реєструвалась на Інтернет-ресурсі позивача. Вказана обставина також спростовується і відсутністю доказів у позивача, оскільки останнім не було надано суду роздруківки заявки з офіційного веб-сайту позивача, не надано докази заповнення реєстраційної форми для реєстрації на сайті позивача, також не надано доказів на підтвердження того, що саме відповідачу було вислано одноразовий ідентифікатор, який вважається електронним підписом.

Також відповідач зазначає, що надана позивачем копія повідомлення КонкордБанк від 11 вересня 2018 року №538 не встановлює факт отримання відповідачем грошових коштів, оскільки довідка містить лише частину номера банківської карти на яку були перераховані грошові кошти, однак не надано доказів належності цієї карти саме відповідачу.

З урахуванням того, що матеріали свідчать про недоведеність позовних вимог та факту укладення між сторонами кредитного договору, то відповідно у відповідача не виникло зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором, на який посилається позивач.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року справу було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

На підставі Розпорядження керівника апарату Київського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді-доповідача у справі ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням ним заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2020 року було визначено новий склад суду для розгляду даної цивільної справи, а саме визначено суддю-доповідача Голуб С.А., суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.

21 листопада 2020 року дану цивільну справу було передано судді-доповідачу Голуб С.А.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, доходить висновку що апеляційну скаргу слід задовольнити з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 травня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 укладено договір № -006231 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com.

Відповідно до п. 2.1. Договору Позикодавець (Товариство) на умовах цього Договору надає Позичальнику (Клієнту) кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заяви на отримання Позики, та відповідно до умов цього Договору, а Позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути Позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк, визначений цим Договором.

Як визначено у п. 3.1. та п. 3.2. договору сума позики складає 3000 грн., а сума процентів за користування позикою становить 1091,1 грн. за 31днів.

Згідно із п. 3.2.1. Договору проценти за користування позикою становлять 2 % за кожний день користування Позикою, що становить (730 процентів річних). Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п. 3.3. Договору загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає (чотири тисячі дев`яносто одна гривня 10 копійок).

Зі змісту Розділу 5 Договору вбачається, що строк надання послуг за цим Договором розпочинається з моменту отримання Позичальником коштів. Строк, на який надається позика за цим Договором становить 31 днів. Дата надання позики 29 травня 2018 року. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 28 червня 2018 року включно.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що у випадку порушення (прострочення) Позичальником строку повернення Позики та/або оплати Суми процентів за користування Позикою, Позикодавець має право додатково, окрім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути із Позичальника пеню у розмірі 3 % від залишку суми Позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення

Згідно із п. 10.1.3. Договору Позичальник зобов`язався вчасно повернути Позику та сплатити суму процентів за користування Позикою.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем виконано умови договору, надано Позичальнику кредит у розмірі 3000 грн. шляхом зарахування готівки на картковий рахунок останнього, про що свідчить лист-підтвердження № 538 від 11.09.2018 р. (а.с. 23).

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що у ОСОБА_1 виникла заборгованість за Договором № -006231 від 29.05.2018 р., яка становить 15 791 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто одна) грн. 10 коп., та складається із: заборгованості за кредитом - 3000 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5771,10 грн., заборгованості за пенею - 7020 грн.

Докази того, що відповідачем повернуто суму позики у матеріалах справи відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своєчасно не повернув позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає, оскільки судом першої інстанції належним чином не встановлено характер спірних правовідносин, обставини справи на, які посилається позивач, не пересвідчився в належності та допустимості доказів на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, що призвело до передчасного та помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Так, позивачем на підтвердження позовних вимог та наявність кредитних правовідносин між сторонами у справі, надано суду лише копію договору №-006231 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 29 травня 2018 року, графік розрахунків та довідку АТ «АКБ «Конкорд» про здійснення 29 травня 2018 року транзакції на суму 3000 грн.

Разом із тим, для доведення тих обставин, що відповідач скористався одноразовим ідентифікатором і виявив бажання отримати кредит, позивач мав надати належні і допустимі докази.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а у відповідності до ст. 80 цього ж Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Позивач зазначав, що сторонами було узгоджено, що для укладання цього договору використовується електронний підпис, а саме - одноразовий ідентифікатор, який надсилається Банком на фінансовий телефон Клієнта, та введенням якого на сайті Банку або повідомленням працівнику Банка у відділенні Клієнт підписує договір та підтверджує прийняття прав та обов`язків за даним договором.

Як стверджує позивач одноразовий ідентифікатор 29 травня 2018 року був відправлений ОСОБА_1 на її фінансовий номер НОМЕР_1 . Таким чином позивачем було здійснено ідентифікування відповідача за допомогою електронних даних одноразового ідентифікатора, яким є смс-код: 367416.

Однак ці обставини не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні вищевказаних статей цивільного процесуального законодавства України. Зокрема, позивачем не надано підтвердження факту реєстрації відповідача на Інтернет-сайті позивача та доказів створення електронного кабінету.

Окрім того, за інформацією, що розміщена на сайті https://e-groshi.comдля укладення договору та ідентифікації особа, яка виявила бажання повинна надати копію свого паспорта та ідентифікаційного коду, а також заповнити на сайті відповідну заяву. Разом з тим, до позивачем не надано ні копії заяви, ні копії паспорта відповідача, ні копії ідентифікаційного коду відповідача, що ставить під сумнів, що саме відповідач звернувся до позивача з метою отримання кредитних коштів.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього.

Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Однак, наданий суду договір в електронній формі не звільняє позивача від обов`язку надавати суду належні і допустимі письмові докази на підтвердження факту такого укладення. Без дослідження належних і допустимих доказів рішення суду буде ґрунтуватись на припущеннях.

Окрім того, відповідно до положень п. 4.1. Позика вважається наданою в момент зарахування коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника.

Надана суду довідка АТ «АКБ «Конкорд» про те, що на картку НОМЕР_2 було перераховано 3000 грн. не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки з наданої суду довідки неможливо встановити належність цієї банківської картки саме відповідачу у справі - ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що позивач довів належними та допустимими доказами факт укладання між сторонами в травні 2018 року кредитного договору та отримання відповідачем від позивача кредитних коштів, та відповідно встановив обставини для задоволення позову, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, як вбачається з матеріалів справи відповідачем було сплачено 2643 грн. судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою. З урахуванням того, що апеляційну скаргу задоволено в повному обсязі, то з позивача слід стягнути на користь відповідача судовий збір у розмірі 2643 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 369, 374, 376 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 2643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», зареєстроване місце знаходження: вул. Набережна Перемоги, 10 К, м. Дніпро, 49000, код ЖДРПОУ 41538600.

Відповідач:ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя-доповідач

Судді: