Провадження № 2/947/3238/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
судді Маломуж А.І.,
за участю секретаря судового засідання Абухіної Н.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
06.07.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка сталась 25.01.2020 року йому були завдані відповідачем збитки у розмірі 174032,36 грн. та моральна шкода, яку вона оцінює в 1000 грн., які відповідач добровільно відмовляється відшкодовувати.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.01.2020 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) та автомобіля TOYOTA HILUX, д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2020р. по справі за № 947/3160/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, яке передбачене статтею 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Автомобіль TOYOTA HILUX, д.н.з НОМЕР_2 , який зазнав пошкоджень належить ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна.
За результатами визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого автомобіля «TOYOTA HILUX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, ФОП ОСОБА_3 , було складено Звіт № 1002/20 (Звіт № 1002/20 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля TOYOTA HILUX реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП.
Вартість виконання ФОП ОСОБА_3 . Звіту № 1002/20 склала 3 000,00 грн. (три тисячі) гривень (нуль) копійок, що підтверджується копією квитанції від 13.02.2020р. № TS206669.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована на момент ДТП.
Автомобіль TOYOTA HILUX, д.н.з НОМЕР_2 на момент ДТП було застраховано в AT "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ), що підтверджується полісом № А05522527.
Також, ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків «Повний автозахист» (номер договору FA-00055047) - (копія додається).
Після настання ДТП ОСОБА_1 звернувся до своєї страхової компанії AT "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ) з проханням щодо здійснення страхового відшкодування.
Однак, вищевказана сума не покриває у повному обсязі вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA HILUX, д.н.з НОМЕР_2 , який належить Позивачу.
Таким чином, позивачу не було виплачено шкоду у розмірі 116 911, 70 грн. (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) гривень (сімдесят) копійок.
Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, на теперішній час ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди (сума матеріального збитку) і страховою виплатою, яка була виплачена "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ).
У добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки відповідач відмовляється.
За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, суд зазначає, що позивач звернувшись до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди, реалізував своє абсолютне право на відшкодування завданої майнової шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду.
Стосовно відшкодування моральної шкоди, то ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.
Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.
Суд враховує, що значні ушкодження, завдані внаслідок ДТП, позбавляють позивача можливості використовувати свій автомобіль як для роботи, так і для особистих потреб, що спричиняє йому значний моральний дискомфорт, що завдало йому незручності, додаткові витрати та непотрібні емоційні хвилювання.
Враховуючи те, що дії відповідача знаходилися в причинному зв`язку з тим, що позивач зазнав моральних страждань, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1239,12 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 12, 14, 511, 636, 1166, 1187, 1192 Цивільного кодексу України та ст. ст. 3, 4, 5, 13, 15, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК Украйни, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку, яка складає 116911,70 грн. (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) гривень (сімдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 суму сплачену за проведення Звіту № 1002/20 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля TOYOTA HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, яка складає 3000 грн. (три тисячі) гривень (нуль) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, яка складає 1000 (одна тисяча) гривень (нуль) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1239,12 (одна тисяча двісті тридцять дев`ять) гривень (дванадцять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 03.12.2020 року.

Суддя Маломуж А. І.