Постанова

Іменем України

13 січня 2020 року

м. Київ

справа № 461/12958/14-ц

провадження № 61-17084св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львів,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів на ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 липня 2019 року складі судді Мікуш Ю. Р. у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція", Головного управління державної казначейської служби у Львівській області, Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про повернення сторін у стан, який існував до проведення торгів,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити пропущений ним строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 461/12958/14-ц про стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 205 942,00 грн та стягнення солідарно з Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області та приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» судових витрат в сумі 2 420,00 грн. Також, просив видати дублікат виконавчого листа № 461/12958/14-ц, оскільки такий фактично був втрачений.

Подану заяву обґрунтовував тим, що 29 вересня 2015 року звернувся до Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області із заявою про примусове виконання рішення суду та виконавчим листом, однак станом на день подачі цієї заяви не отримав від виконавця жодної відповіді про відкриття виконавчого провадження, а тому вважає, що пройшли усі строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, а виконавчий лист є втраченим.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2019 року заяву задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видано дублікат виконавчого листа у справі № 461/12958/14-ц про стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 205 942,00 грн та стягнення солідарно з Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області та Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» судових витрат в сумі 2 420,00 грн.

Ухвалу оскаржив Начальник Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Тетюк Р. М., подавши апеляційну скаргу 21 травня 2019 року. Вважав, що не пропустив строк на апеляційне оскарження, адже копію повного тексту рішення отримано 06 травня 2019 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 липня 2019 року визнано неповажними зазначені начальником Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області підстави поновлення строку на апеляційне оскарження. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2019 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що додана до заяви копія супровідного листа Галицького районного суду м. Львова про направлення копії рішення із вхідним номером заявника не є належним доказом вручення копії судового рішення. Належним доказом, який підтверджує вручення копії судового рішення є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд апеляційної інстанції вважав, що датою отримання судового рішення вважати 06 травня 2019 року не можна, а тому підстави для поновлення строку є неповажними, у зв`язку із чим у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2019 року представник Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 липня 2019 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2019 року була отримана заявником лише 06 травня 2019 року та зареєстрована спеціалістом-діловодом відділу виконавчої служби про що на супровідному листі суду та у журналі реєстрації вхідної кореспонденції зроблено відповідну відмітку. Таким чином, на думку представника заявника, датою фактичного отримання копії ухвали місцевого суду є саме 06 травня 2019 року.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Галицького районного суду м. Львова.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Головного управління державної казначейської служби у Львівській області, Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області про повернення сторін у стан, який існував до проведення торгів задоволено частково.

На підставі вказаного рішення, 22 грудня 2014 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 461/12958/14-ц про стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 205 942,00 грн та стягнення солідарно з Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області та приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» судових витрат в сумі 2 420,00 грн.

29 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області із заявою про примусове виконання рішення та відкриття виконавчого провадження. Як додаток до поданої заяви від 29 вересня 2015 року долучив оригінал виконавчого листа № 461/12958/14-ц.

Постановою державного виконавця від 09 жовтня 2015 року заявнику відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа у зв`язку з пред`явленням виконавчого документа не за місцем виконання рішення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2019 року заяву задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видано дублікат виконавчого листа у справі № 461/12958/14-ц про стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 205 942,00 грн та стягнення солідарно з Галицького відділу державної виконавчої служби у Львівській області та Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» судових витрат в сумі 2 420,00 грн.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2019 року оскаржив Начальник Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Тетюк Р. М., подавши апеляційну скаргу 21 травня 2019 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали для подачі заяви про поновлення строку. В ухвалі без руху апеляційним судом зазначено, що посилання скаржника на те, що ним не пропущений строк на апеляційне оскарження, оскільки копія ухвали отримана 06 травня 2019 року не прийнято до уваги, адже копія ухвали вручена заявнику 25 квітня 2019 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та витягом з сайту «Укрпошта».

02 липня 2019 року Начальник Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів на виконання ухвали без руху подав заяву про поновлення строку. В заяві зазначав, що копія оскаржуваної ухвали зареєстрована у Галицькому відділі державної виконавчої служби м. Львів 06 травня 2019 року, що підтверджується відповідною відміткою на супровідному листі та копією журналу вхідної кореспонденції, а тому датою отримання ухвали необхідно вважати 06 травня 2019 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно із частиною п`ятої, шостою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвала місцевого суду отримана Галицьким відділом державної виконавчої служби м. Львів 25 квітня 2019 року (а.с. 162).

П`ятнадцятиденний строк з моменту вручення вищевказаної ухвали суду закінчився 10 травня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2019 року була подана начальником Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Тетюк Р. М. 21 травня 2019 року.

Проте, жодних об`єктивних обставин та причин, які б унеможливлювали подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду в період з 26 квітня 2019 року тобто з наступного дня після отримання поштового відправлення до 10 травня 2019 року, закінчення строку на апеляційне оскарження, заявником не наведено та відповідних доказів не надано.

Таким чином заявник пропустив строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід звернути увагу і на те, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Суд апеляційної інстанції врахував вимоги наведених норм закону, перевірив доводи Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів, на які його представник посилався як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження та, встановивши, що такі доводи не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

При цьому судом враховано, що питання про поновлення строку для вчинення процесуальної дії вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська