Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2020 Справа №607/10689/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Шаталюка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за ОСОБА_1 , яка виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , яка виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулася в суд із позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради, у якому просить визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зокрема, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 31 грудня 2003 року ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , видано ордер №35 на склад сім`ї із двох осіб, на зайняття житлової площі в 2-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1 житловою площею 19,5 кв.м. ОСОБА_4 з 01 липня 1975 року по 10 січня 2001 року працювала у ВАТ ТО «Текстерно». У житлі за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з 10.01.2004 року, її діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають з часу народження. Вказаний гуртожиток належав ВАТ ТО «Текстерно». Листом ВАТ ТО «Текстерно» звернулося до Управління, містобудування та архітектури м. Тернополя та повідомило про те, що не заперечує проти проведення добудов до кімнат, які знаходяться на першому поверсі, зокрема, за адресою АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 , як колишній працівник ВАТ ТО «Текстерно», в червні 2007 року отримала погодження на добудову до квартири АДРЕСА_1 та провела у 2008 році добудову. Рішенням Тернопільської міської ради від 21 серпня 2008 року №5/20/8 погоджено прийняття в комунальну власність міста, зокрема, гуртожиток за адресою АДРЕСА_3 . На виконання вказаного рішення виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 12 вересня 2008 року прийнято рішення №1766, про оформлення права власності за Тернопільською міською радою, зокрема, на гуртожиток за адресою АДРЕСА_3 . 14 травня 2010 року Постійнодіюча комісія з питань, пов`язаних із самочинним будівництвом на території міста Тернополя погодила, зокрема ОСОБА_4 будівництво добудови до квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Тернопільської міської ради від 27 листопада 2009 року №5/30/130 надано дозвіл на приватизацію приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_3 . Позивач звернулася до Тернопільської міської ради із заявою про вирішення питання отримання у власність займаного ними житла в гуртожитку за адресою АДРЕСА_3 та подала пакет всіх необхідних документів. Однак, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради відмовлено позивачу в отриманні у власність вказаного житла у гуртожитку, в зв`язку з добудовою додаткових приміщень, у зв`язку з чим просять визнати за ними право власності на вказану квартиру.

Відповідач виконавчий комітет Тернопільської міської ради відзиву на позов не подавала.

28 вересня 2020 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник Виконавчого комітету Тернопільської міської ради та Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення у даній справі покладаються на думку суду.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив

31 грудня 2003 року ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , видано ордер №35 на склад сім`ї із двох осіб, на зайняття житлової площі в 2-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 53,3 кв.м.

ОСОБА_4 із 01 липня 1975 року по 10 січня 2001 року працювала у ВАТ ТО «Текстерно», що стверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 .

У жилому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з 10.01.2004 року, її діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 12.04.2007 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 28.02.2009 року.

Вказаний гуртожиток належав ВАТ ТО «Текстерно».

19.03.2007 року ВАТ ТО «Текстерно» звернулося до Управління, містобудування та архітектури м. Тернополя та повідомило про те, що не заперечує проти проведення добудов до кімнат, які знаходяться на першому поверсі, зокрема, за адресою АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , як колишній працівник ВАТ ТО «Текстерно», в червні 2007 року отримала погодження на добудову до квартири АДРЕСА_1 та провела у 2008 році добудову.

Рішенням Тернопільської міської ради від 21 серпня 2008 року №5/20/8 погоджено прийняття в комунальну власність міста, зокрема, гуртожиток за адресою АДРЕСА_3 .

На виконання вказаного рішення виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 12 вересня 2008 року прийнято рішення №1766, про оформлення права власності за Тернопільською міською радою, зокрема, на гуртожиток за адресою АДРЕСА_3 .

14 травня 2010 року постійно діюча комісія з питань, пов`язаних із самочинним будівництвом на території міста Тернополя погодила, зокрема ОСОБА_4 будівництво добудови до квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільської міської ради від 27 листопада 2009 року №5/30/130 надано дозвіл на приватизацію приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_3 .

24 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської міської ради із заявою про вирішення питання отримання безоплатно у власність займаного житла в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 та подала пакет всіх необхідних документів.

Згідно довідки від 21.06.2018 року №101 ТВБВ №10019/18 ПАТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 включені в списки для приватизації житла за адресою АДРЕСА_2 . Житлові чеки не використано.

Згідно довідок №1764, 1765, 1766 від 23.06.2018 року, №1769 від 25.06.2018 року, виданих ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що станом на 29.12.2012 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в м.Тернополі, не мають зареєстрованого права власності на будинок (квартиру) в м.Тернополі.

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 відсутні зареєстровані речові права в Державних реєстрах.

Відповідно до довідки ПП «ТернопільКомСервіс» від 10.06.2020 року №1561, виданої ОСОБА_1 , про те, що вона дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 і займає житлову площу 34,5 кв.м. Разом з ОСОБА_1 проживають донька - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_3 .

Позивачу було відмовлено в отриманні у власність вказаного житла у гуртожитку, в зв`язку з добудовою додаткових приміщень, чим порушено його право на отримання займаною житла у власність, що підтверджується Листом від 23.11.2018 року №5267/08.

Конституцією України серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.

Вимогами ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

В силу вимог ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла.

Статтею 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і

більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Згідно п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 N 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (500-17) перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

В силу ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Захист права власності, відповідно до ст.16 ч.2 п.1 Цивільного кодексу України, здійснюється, зокрема, шляхом його визнання.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, у ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879, 881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Проектом відповідності до діючих державних будівельних, санітарних норм і правил виконаної прибудови (розширення) до квартири АДРЕСА_1 , складений 2011 року ТзОВ «КОРС-БУД-ПРОЕКТ», встановлено що, обстежувана прибудова не порушила діючих норм будівельного проектування та пожежних і санітарних норм, придатна для подальшої експлуатації. Вказаний проект погоджено Управлінням містобудування та архітектурного комплексу 01.02.2011 року.

Звітом про проведення технічного обстеження від 09.06.2020 року за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта, встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації квартири АДРЕСА_1 .

09 червня 2020 року приватним проектно-науково-виробничим підприємством «Євростиль» виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 . Замовником технічної інвентаризації зазначено ОСОБА_1 .

Згідно технічної характеристики житлових і допоміжних приміщень квартири АДРЕСА_1 квартира посімейного заселення розташована на першому поверсі п`ятиповерхового цегляного будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 52,7 кв.м.

Судом встановлено, що здійснені перепланування квартири у 2008 році, на що було отримано дозвіл від ВАТ ТО «Текстерно», не порушують права інших мешканців, що підтверджується Списком від 22.06.2020 р. мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_3 , які погоджують оформлення у власність позивачів квартири АДРЕСА_4 . Крім цього, дана добудова до квартири не впливає на конструктивну несучу здатність будинку, порушень вимог пожежної безпеки не виявлено, відповідає будівельним та санітарним нормам.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оскільки позивач не має власного житла, правомірно проживає та користується гуртожитком, зареєстрований з 2008 року, гуртожиток перебуває у комунальній власності, відсутні заперечення з приводу їх добудови в інших учасників справи, вказана добудова не призвела до порушення прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, а також, не порушує санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку, а тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом визнання за позивачами права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , яка виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан