Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, в якому просить здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, стягнувши із ОСОБА_3 в її користь 140991.50 грн., як компенсацію вартості Ѕ частки нежитлової будівлі -

котельні, площею 166.0 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (ринкова вартість 163 400.00 грн.), Ѕ частки земельної ділянки, площею 20 000 кв м, за кадастровим номером :01:001:0661, яка знаходиться на території Микулинецької селищної ради (ринкова вартість - 100 400 грн.) та вартості Ѕ частки посудомийної машини марки "Smeg ST5335L" загальною вартістю 18 183 грн).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 26 травня 2012 року вона уклала із ОСОБА_3 шлюб, під час якого у них народилася дитина ОСОБА_5 . Теребовлянським районним судом 12.11.2019 року шлюб між ними розірвано. Водночас, в шлюбі вона з відповідачем набули (нажили) спільне майно, зокрема, придбали нежитлову будівлю котельні, площею 166.0 кв м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , земельну

ділянку площею 20 000 кв.м, за кадастровим номером :01:001:0661, яка знаходиться на території Микулинецької селищної ради, та посудомийну машину марки Smeg ST5335L. Оскільки вони не можуть дійти спільної згоди щодо порядку користування та поділу спільного майна, тому, керуючись ч.1

ст. 71 Сімейного Кодексу України та ст. 4 ЦПК України, змушена звернутися у суд із вказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Зокрема, із відзиву вбачається, що відповідно до договору купівлі продажу від 23.04.2018 року відповідач придбав за грошові кошти, які є спільною сумісною власністю подружжя (його та позивача) нежитлове приміщення (котельню) загальною площею 166 кв м, за адресою АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 . Того факту, що він із позивачем є співвласником нежитлової будівлі котельні не заперечує. Однак, не погоджується щодо присудження розміру і суми грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, оскільки ринкова вартість зазначеної будівлі є меншою, враховуючи її незадовільний стан та витрати по орендній платі, які додатково він поніс самостійно. Також вказує, що право на грошову компенсацію у ОСОБА_1 виникає лише після припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду та в порядку ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У позивача ОСОБА_1 позовна вимога у позові щодо припинення частки у спільному майні відсутня. Вищезазначена нежитлова будівля (котельня) є подільною річчю, частка ОСОБА_1 є значною, оскільки складає 1/2 частину і може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування даним приміщенням можливе. ОСОБА_1 не надано жодних доказів щодо неможливості поділу в натурі вказаного нерухомого майна. Не заперечує і того факту, що посудомийна машина марки "Smeg ST5335L" є об`єктом спільної сумісної власності. Крім того, із відзиву вбачається, що земельна ділянка площею 2 га, за кадастровим номером :01:001:0661, яка знаходиться на території Микулинецької селищної ради, відповідно до ст. 57 СК України є особистою приватною власністю ОСОБА_3 , а тому не підлягає поділу як майно спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві, заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 поділ спільного майна подружжя.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

12 листопада 2019 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , який було зареєстровано 26 травня 2012 року Довгенською сільською радою Теребовлянського району, актовий запис № 2.

На підставі договору купівлі - продажу від 23 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф., зареєстрованого у реєстрі за № 555, ОСОБА_3 набув у власність нежитлову будівлю котельню, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічним паспортом на нежитлову будівлю, складеним Теребовлянським бюро технічної інвентаризації станом на 21 вересня 2016 року, на земельній ділянці побудована нежитлова будівля (котельня), загальною площею 166.0 кв м, зазначена в плані під літерою «Д».

Відповідно до п. 4.4 даного договору відповідач, як покупець, підтвердив, що нежитлова будівля купується ним за грошові кошти, що є спільною сумісною власністю подружжя, а позивач, в свою чергу, надала згоду на купівлю цього приміщення.

Таким чином, нежитлова будівля котельня площею 166.0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до норм ст. 60, 65 Сімейного Кодексу України, є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Також в судовому засіданні встановлено, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони за спільні кошти придбали посудомийну машину, марки "Smeg ST5335L" вартістю 18138 грн. Вказане підтверджується рахунком фактурою № 4462 від 26 жовтня 2018 року, відзивом на позовну заяву та самою позовною заявою.

Так, відповідно до положень ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Норми законодавства свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Таким чином, судом встановлено, що на час придбання нежитлової будівлі котельні, що знаходиться в смт. Микулинці по вулиці Лесі Українки, 4 д (чотири д) Теребовлянського району, посудомийної машини, марки Smeg ST5335L, сторони перебували в шлюбі, вели спільне господарство, займались спільним побутом та вклали спільні кошти.

В зв`язку із наведеним, суд приходить до переконання, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя.

На підставі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення, встановлені у п. 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вказавши, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зокрема, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", передбачено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Враховуючи те, що нежитлова будівля котельня, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посудомийна машина, марки "Smeg ST5335L" набуті сторонами під час перебування в шлюбі та за спільні кошти, суд вважає за доцільне провести розподіл належного подружжю майна та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на Ѕ ідеальну частку нежитлової будівлі котельні площею 166.0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на Ѕ ідеальну частку посудомийної машини марки «Smeg ST5335L».

Суд надає роз`яснення, що визнання за кожним із подружжя права власності по Ѕ частки майна в порядку поділу, не позбавляє сторін у подальшому вирішити питання щодо реального поділу, у тому числі з присудженням грошової компенсації одному із них.

Як зазначалося вище, відповідач ОСОБА_3 посилався у відзиві на приписи ст. 57 СК України, а саме, що земельна ділянка площею 2 га, за кадастровим номером :01:001:0661, яка знаходиться на території Микулинецької селищної ради Теребовлянського району, належить йому на праві особистої власності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Із розпорядження голови Теребовлянської районної державної адміністрації від 22.05.2012 року за № 260 агп вбачається, що ОСОБА_3 в порядку ст.116,118,121 Земельного кодексу України затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у резерві, угіддя - рілля за межами населеного пункту на території Микулинецької селищної ради.

Відповідно до ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення шляхом безоплатної приватизації. Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності серії ЯМ № 977852, виданим Теребовлянською райдержадміністрацією від 02.08.2012 року. Зазначене свідчить про те, що земельна ділянка належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності як приватизована ним і тому не є об"єктом майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

У зв`язку з наведеним, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на Ѕ ідеальну частку нежитлової будівлі котельні площею 166.0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на Ѕ ідеальну частку посудомийної машини марки «Smeg ST5335L».

Провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_3 , проживає в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на Ѕ ідеальну частку нежитлової будівлі котельні площею 166.0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на Ѕ ідеальну частку посудомийної машини марки «Smeg ST5335L».

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 8 грудня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя