Провадження № 2/263/2665/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 лютого 2020 року шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу ОСОБА_1 приєдналась до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви розміщена на інтернет-сторінці АТ «Ощадбанк», та уклала з АТ «Ощадбанк» договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. 21 лютого 2020 року шляхом підписання заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, ОСОБА_1 ініціювала та погодилась на одержання кредиту на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. АТ «Ощадбанк» погодив надання кредиту ОСОБА_1 у розмірі 19950 грн., із процентною ставкою 38% річних, строк кредитування відповідає строку платіжної картки 28 жовтня 2024 року. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01 квітня 2014 року. Вказує, що безпідставним у даному випадку є і застосування ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» до відносин зі стягнення нарахованих на суму заборгованості витрат в порядку ст. 625 ЦК України, зважаючи, що за своєю правовою природою названі нарахування не є неустойкою (пенею чи штрафом). Станом на 01 жовтня 2020 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитом складає 21898,75 грн., з яких: заборгованість по кредиту 18925,70 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 2952,14 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 10,86 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 10,05 грн. Розмір заборгованості підтверджується банківською випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 та розрахунком заборгованості.

У зв`язку із чим, керуючись положеннями ст. ст. 526, 527, 530, 549, 589, 610, 612, 624, 625, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 27, 81, 175, 177, 274, 276 ЦПК України, просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість станом на 01 жовтня 2020 року у розмірі 21898,75 грн., з яких: заборгованість по кредиту 18925,70 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 2952,14 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 10,86 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 10,05 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив.

Представник позивача у прохальній частині позову просив суд розглянути справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного вирішення справи.

Відповідачка надала заяву, у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що 21 лютого 2020 року шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу ОСОБА_1 приєдналась до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви розміщена на інтернет-сторінці АТ «Ощадбанк», та уклала з АТ «Ощадбанк» договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

21 лютого 2020 року шляхом підписання заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, ОСОБА_1 ініціювала та погодилась на одержання кредиту на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. АТ «Ощадбанк» погодив надання кредиту ОСОБА_1 у розмірі 19950 грн., із процентною ставкою 38% річних, строк кредитування відповідає строку платіжної картки 28 жовтня 2024 року.

Станом на 01 жовтня 2020 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитом складає 21898,75 грн., з яких: заборгованість по кредиту 18925,70 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 2952,14 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 10,86 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 10,05 грн.

Розмір заборгованості підтверджується банківською випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 та розрахунком заборгованості.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту прав позивача, оскільки у позасудовому порядку відповідач добровільно не погасив заборгованість за кредитним договором.

Щодо порушеного права та ким воно порушено, то суд виходить з того, що права позивача порушені відповідачем, який не виконує умови кредитного договору, та вони підлягають захисту у заявлений спосіб.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України)

На підставі викладеного та враховуючи, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за період користування кредитними коштами, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та враховуючи, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за період користування кредитними коштами. Визнання відповідачкою пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 544, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», заборгованість 21898,75 грн. станом на 01 жовтня 2020 року, з яких: заборгованість по кредиту 18925,70 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 2952,14 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 10,86 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 10,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», судовий збір у розмірі 1051 грн.

Повернути Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», з державного бюджету 50 відсотків судового збору, шляхом зобов`язання Управління державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області повернути сплачений судовий збір у сумі 1051 грн., згідно з меморіальним ордером № від 06 жовтня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Донецької області або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», , адреса: вул. Ярослава Мудрого, 39-41, м. Краматорськ, Донецька область, 84302;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Є.С.Ікорська