Справа № 386/685/20
Провадження № 2/386/286/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Гут Ю. О.

за участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Рудої І.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Задорожнюк Оксана Борисівна, до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог : служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВИВ

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Задорожнюк Оксана Борисівна звернулась до суду з позовом в інтересах позивача до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог : служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Просила суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пруди Совєтського району, Автономної Республіки Крим, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 17 листопада 1999 року, Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Давидівка Голованівського району, Кіровоградської області, паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Голованівським РВ УМВС України у Кіровоградській області батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 , видане 26 травня 2005 року та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 , видане 26 листопада 2019 року .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Крім цього стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

В обргунтування позовних вимог зазначила, що у ОСОБА_1 є донька ОСОБА_5 , яка проживає в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Від цього шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З січня 2018 року діти проживають разом з позивачкою і перебувають на її повному утриманні. Батьки ніякої участі у вихованні своїх дітей не приймають, не цікавляться їхнім життям, не відвідують батьківські збори, не надають матеріальну допомогу, свідомо самоусунулися та нехтують своїми батьківськими обов`язками.

На адвокатський запит № 31/19 від 05 грудня 2019 року до служби в справах дітей Голованівської районної державної адміністрації отримано відповідь за № 01/-32/59-1 від 05.12.2019 року відповідно до якого було направлено запит до Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області щодо складення та надання акту обстеження матеріально-побутових умов . Відповідно до Акту від 09 грудня 2019 року, складеному в присутності сільського голови ОСОБА_10 екретаря сільської ради ОСОБА_11 та спеціаліста Сільської ради ОСОБА_12 за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 встановлено що наданий час діти проживають разом з бабцею, так-як мати ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням та забезпеченням дітей. На день перевірки ОСОБА_5 була в нетверезому стані, в будинку брудно, холодно, відсутнє опалення. На запитання де проживають діти відповіла, що вони у бабці тому, що вона їздить на роботу. Зі слів сусідів ОСОБА_5 щодня знаходиться вдома, кожен день зловживає алкогольними напоями.

Висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав носить рекомендаційний характер, але має важливе значення при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, тому клопотання про надання такого висновку подається разом з позовною заявою для вирішення питання на підготовчому судовому засідання.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно дост.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, чого не виконує відповідач.

Згідно зі ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.І ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням .

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В кожній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.З статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ухвалою суду від 28.09.2020 р. в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

24.09.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

16.09.2020 року представник відповідача ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що згідно заявлених позовних вимог, позивач зокрема просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 всіх видів доходів.

Вважає позовну заяву в частині позовних вимог до ОСОБА_3 необгрунованою та такою, що не підлягає задоволенню з підстав викладених нижче.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньок фактично обґрунтовуються тим, що їх мати ОСОБА_5 ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, не створює умови для проживання дітей, не займається їх вихованням та забезпеченням. При цьому діти, у зв`язку з такою поведінкою матері, проживають разом з позивачкою, яка є їх бабою.

Саме такі обставини підтверджують надані позивачем допустимі докази: акти обстеження матеріально-побутових умов, довідки про склад сім`ї, та довідки-характеристики.

У свою чергу так звані письмові пояснення громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки вони не були надані безпосередньо суду. Більше того, вказані особи не були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань. Мабуть саме ця обставина призвела до того, що у вказаних письмових «поясненнях», вони виклали обставини відносно ОСОБА_3 , які не відповідають дійсності, що може бути легко перевірено за допомогою інших письмових доказів.

Так, позивач в своїй позовній заяві вказує, що діти з січня 2018 року живуть разом з нею і нібито саме з цього часу батьки (тобто і мати і батько) не утримують їх та не займаються їх вихованням. При цьому позивач свідомо приховує справжні обставини, за яких діти почали проживати біля неї.

Так, насправді, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю в будинку АДРЕСА_2 до серпня 2019 року. З ними проживали також їх обидві доньки.

При цьому мати дітей ніде не працювала, а батько ОСОБА_3 , у свою чергу працював на Побузькому феронікелевому заводі, та у зв`язку з особливістю роботи фактично вимушений був проживати в смт. Побузьке з понеділка по п`ятницю кожного тижня в квартирі, яку він винаймав, приїзжаючи додому лише на вихідні. При цьому саме він і утримував родину увесь цей час.

Оскільки мати дітей ОСОБА_5 дійсно зловживала алкогольними напоями, а батько вимушений був працювати та у зв`язку з цим був відсутній п`ять днів на тиждень за місцем проживання, діти дійсно у будні дні з січня 2018 року знаходилися біля бабусі, але, коли відповідач приїздив додому на вихідні, то діти поверталися додому та вихідні проводили разом з батьками.

Лише у серпні 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 внаслідок скандалу, припинили спільне проживання, ОСОБА_3 виїхав з с. Давидівка та з того часу постійно проживає в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області.

Водночас батько, навіть після припинення проживання з дружиною, не припинив спілкування з дітьми. Він до сьогоднішнього дня періодично спілкується з обома доньками телефоном, цікавиться їх життям та здоров`ям.

Також, батько до теперішнього часу продовжує матеріально підтримувати своїх дітей. Він періодично купує дітям необхідні речі та приладдя для школи. Окрім того, ОСОБА_3 з вересня 2019 року періодично надсилає дітям грошові кошти, шляхом їх переказу на банківську картку, яка відкрита на старшу доньку ОСОБА_6 , або на картку співмешканця позивачки ОСОБА_13 , що підтверджується дублікатами відповідних чеків, копії яких додаються до відзиву.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Саме таку позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 06 травня 2020 року по справі №753/2025/19.

Отже, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого до ОСОБА_3 за обставинами цієї справи відсутня, враховуючи особу батька, а також те, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньок, вважає що у задоволенні відповідної позовної вимоги до нього має бути відмовлено.

Згідно змісту ч. З ст. 166 ЦПК України, суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину виключно при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав.

За таких умов, за відсутності підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньок, відсутні й передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів на їх утримання на користь позивачки, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав відносно дітей : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та стягнення з нього аліменти на їх утримання. (а/с.68-71).

24.09.2020 року представник позивача подав відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_3 в якому вказав, що відзив не відповідає вимогам ст.178 ЦПК України. (а/с.87-88).

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що вказані у позові, та просили позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду поштою письмову заяву, яка зареєстрована в канцелярії суду 27.10.2020 року, зі змісту якої слідує, що вона не заперечує позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, та просить судові засідання проводити без її участі. (а/.121-123).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти позову та вказав, що його діти дійсно проживають з позивачкою.

Він з відповідачкою ОСОБА_5 проживали однією сім`єю в будинку АДРЕСА_1 до серпня 2019 року разом зі своїми двома доньками. За відсутності роботи за місцем проживання вимушений був на роботу в іншому населеному пункті в смт. Побузьке Головавнівського району, а саме на ТОВ «Побузький феронікелевий комбінат», та з особливістю роботи фактично вимушений був проживати в смт. Побузьке з понеділка по п`ятницю кожного тижня в квартирі, яку винаймав. Додому в с.Давидівку приїздив лише на вихідні дні. Так як його дружина ОСОБА_5 зловживала алкогольними напоями, а він працював, то діти дійсно у будні дні з січня 2018 року знаходилися біля бабки - позивача по справі. В серпні 2019 року він з ОСОБА_5 припинили спільне проживання. Він виїхав з с. Давидівка, та з того часу постійно проживає в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області.

Він періодично спілкується з обома доньками по телефону, цікавиться їх життям та здоров`ям, матеріально підтримує своїх дітей, періодично надсилає дітям грошові кошти, шляхом їх переказу на банківську картку, яка відкрита на старшу доньку ОСОБА_7 .

Він має намір налагодити тісний контакт спілкування з дітьми та забрати їх до себе жити. Розмір його заробітку складає 10 тисяч гривень. Він усвідомив неналежність своїх попередніх відносин з дітьми. Запевнив суд, що він зміниться, хоче спілкуватися з дітими, брати учать у їх вихованні та має фінансову спроможність забезпечити дітей матеріально.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона працює сільським головою с. Лебединка Голованівського району. Їй відомо, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають біля своєї бабки ОСОБА_1 в с.Давидівка Голованівського району, які спілкуються зі своїми батьками час від часу, коли ті лише приходять до них.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 в с. Давидівка Голованівського району. Іказала, що у тої є дві онуки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які з вересня 2019 року проживають біля неї. Вона не бачила, що батьки дітей відвідували своїх дітей, які проживать зі своєю бабкою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 в с. Давидівка Голованівського району. У неї є дві онуки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які з вересня 2019 року проживають біля неї, яка забезпечує дітей всім необхідним. За період 2019-2020 років матір дітей ОСОБА_5 відвідувала їх періодично, а батька ОСОБА_3 бачила лише один раз.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача ОСОБА_3 , його представника, свідків, представника служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачі по справі зареєстрували між собою шлюб 26.02.2005 року, який був зареєстрований Перегонівською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №3. (а/с.15).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 26.11.2019 р. Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26.05.2005 р. виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградській області вбачається, що відповідачі є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (а.с.12-13).

Згідно до акту обстеження матеріально-побутових умовна проживання ОСОБА_5 , зареєстрованої та проживаючої в будинку АДРЕСА_3 , слідує, що вона зареєстрована та проживає за вказаною адресою, окрім неї у даному будинку зареєстрований чоловік ОСОБА_3 , який працює на Побузькому феронікелевому заводі та їхні діти : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На даний час діти проживають з бабусею ОСОБА_1 , так як мати зловживає алкогольними напоями, не займається виховання і забезпеченням дітей. (а/с.22).

Відповідно до акту обстеження від 26.11.2010 р. щодо факту проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 слідує, що останні проживають разом з бабусею - ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_3 . (а/с.24).

У відповідності до 11штук копій квитанцій переказів грошових коштів «ПриватБанк» за період 2020 року слідує, що ОСОБА_3 зі своєї картки/рахунку перерахував на картку/рахунок ОСОБА_7 - 7888 грн. (а/п.74-76).

Згідно до висновку органу опіки та піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 24.09.2020р. №01-32/47/1, вбачається, що доцільно в інтересах дітей : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . (а/с.90-91).

Суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як вона не піклується про них не займається їх вихованням та духовним розвитком, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, матеріально не забезпечує, що впливає на їх фізичний стан, а також на отримання належного харчування, медичного забезпечення, духовного розвитоку, не спілкується з дітьми впродовж 2019-2020 років, знаючи, що діти мешкають з її матірю, та приймаючи до уваги подану її письмову заяву, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

За даних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Задорожнюк Оксана Борисівна, до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, слід задовольнити повністю, оскільки вони в цій частині визнані відповідачкою ОСОБА_5 та підтверджені матеріалами справи.

Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Задорожнюк Оксана Борисівна, до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 дійсно не зовсім належно виконувавав свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, не відвідував навчальний заклад, в якому ті навчаються,не цікавився в повній мірі їх життям, в тому числі духовним розвитком. Однак, на думку суду, ці обставини були викликані життєвими обставинами, а саме місце роботи відповідача знаходиться в іншому населеному пункті, а не тому налеленому пункті де проживають його неповнолітні діти. Він все ж таки здійснював матеріальну підтримку дітей перераховуючи грошові кошти на рахунок однієї із дочок, яка є найстаршою, тобто в певній мірі піклувався про матеріальний стан дітей.

Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 24.09.2020р. №01-32/47/1, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо його дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки при складанні висновку не були з`ясовані належним чином усі суттєві обставини.

Таким чином, вказаний висновок є недостатньо обґрунтованим і не містить переконливих аргументів, які б вказували на те, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відсутні докази того, що орган опіки та піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області моніторив питання виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків і застосовував відносно нього попереджувальні заходи.

Висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер, а тому суд не погоджується з цим висновком, на підставі всіх встановлених судом фактичних обставин та зібраних доказів.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними.

Суд вважає, що доводи позивача про злісне свідоме ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання батьківських прав не є доведеними наявними доказами.

Крім того, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 запевнив суд, що зміниться та хоче спілкуватися з дітими, брати учать у їх вихованні має фінансову спроможність забезпечити дітей матеріально.

Таким чином, позивачем не доведено наявність винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та його представника до відповідача ОСОБА_3 , попередивши відповідача ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019р. у справі № 631/2406/15-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. .

На підставі вище викладеного керуючись ст.ст.150,155,164 СК України, ст.ст.3,4,5,12,13,76,81,263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Задорожнюк Оксана Борисівна, до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Давидівка Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області 11.06.2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь дитячого закладу, де буде утримуватись дитина, або її опікуна, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, від дня предявлення позову 25 серпня 2020 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Давидівка Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області 11.06.2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , судовий збір в розмірі 840( вісімсот) гривень 80 коп.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Задорожнюк Оксана Борисівна до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та покласти на службу у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_3 .

Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_5 за один місяць підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_5 , що відповідно до статті 169 СК України батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини, в той же строк з моменту виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення судом виготовлено 10.12.2020 року.

Суддя: Гут Ю. О.