Провадження №2/447/448/20
Справа №447/1546/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

08.12.2020 року Миколаївський районний суд Львівсвької області в складі:

головуючого судді Бачун О. І.

за участю секретаря судового засідання Тремба І.Ю., представник відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, Миколаївської міської ради Львівської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу (дарування) ОСОБА_3 житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

16.07.2019 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Правосудько О.М. звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, Миколаївської міської ради Львівської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 ; витребування від ОСОБА_3 доказів про факт укладення договору купівлі-продажу; накладення арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Постановою Львівського апеляційного суду від 21.05.2019р. зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , надавши їй ключі від воріт, хвірток та вхідних дверей до житлового будинку по АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_3 відчужив вищевказаний житловий будинок на користь ОСОБА_6 . Оскільки на даний час порушуються права та законні інтереси ОСОБА_2 , представник позивача звернуся в суд з метою захисту цивільних прав, шляхом визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним.

19.07.2019р. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області позовну заяву залишено без руху.

17.09.2019р. представник позивачки - адвокат Правосудько О.М. подав до суду позовну заяву ( уточнену), відповідно до якої просив: накласти арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договору дарування від 25.06.2019р. посвідчений приватним нотаріусом Алексєєвою Г.М. про дарування ОСОБА_3 житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 47499841 від 25.06.2019р., витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 171641573, заяву з реєстраційним номером 34705610; витребувати від ОСОБА_3 докази про факт укладення договору дарування.

18.09.2019р. ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області повернуто позовну заяву позивачу.

03.10.2019р. адвокатом Правосудько О.М. подано апеляційну скаргу на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 18.09.2019р.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22.01.2020р., скасовано ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 18.09.2019р., справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

10.02.2020р. ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 16.03.2020р.

В період з 16.03.2020року по 22.09.2020року проводилися підготовчі судові засіданні, під час яких вирішувалися клопотання сторін щодо витребування доказів, вживалися заходи щодо отримання таких.

15.07.2020р. приватним нотаріусом Алексєєвою Г.М. подано до суду договір дарування від 25.06.2019р. укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з приводу житлового будинку по АДРЕСА_1 .

13.08.2020р. відповідачем ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає позов безпідставним, необгрунтованим, не доведеним і таким що не підлягає до задоволення. Спірний договір дарування житлового будинку вважає таким що укладений відповідно до вимог закону, не порушуючи при цьому прав зареєстрованих у ньому осіб.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 22.09.2020р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 19.10.2020р.

Ухвалами суду від 19.10.2020року та 17.11.2020року витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію з приводу перетину державного кордону ОСОБА_2

06.11.2020р судом отримано відповідь Державної прикордонної служби з приводу перетину державного кордону України ОСОБА_2 , відповідно до якого в період з 21.05.20-19р. по 30.10.2020р. відомостей в базі даниз не виявлено.

03.12..2020р судом за вх.№12168отримано відповідь Державної прикордонної служби, відповідно до якого громадянка ОСОБА_7 перетнула державний кордон України 11.01.2019року в пункті пропуску Львів, в напрямку Львів-Мілан.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася. Від представника позивача адвоката Правосудько О.М. поступило клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Підтримав обгрунтування наведені у відзиву на позовну заяву.

Представники третіх осіб Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, Миколаївської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомляли.

Судом встановлено:

ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 31.01.2002року, являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до Договору дарування житлового будинку від 25.06.2019 року ОСОБА_3 , 15.02.1970р. надалі Дарувальник та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надалі Обдарована уклали договір про те, що ОСОБА_3 передав , а ОСОБА_4 прийняла у дар належний ОСОБА_3 на праві приватної власності житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній джілянці 0,060га. кадастровий номер :01:017:0403, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12.04.2018року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання не порушувати право користування житловим будинком відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду Львівської області від 21.05.2019року, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12.04.2018р. скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , надавши їй ключі від воріт, хвірток та вхідних дверей до житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 21.10.2020р. ( справа №447/71/17, провадження 61-11783св19) постанову Львівського апеляційного суду від 21.05.2019року скасовано, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12.04.2018року залишено в силі.

Оцінка суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є подія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Як визначає ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а згідно ст.627 ЦКУ сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (свобода укладення договору).

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Постановою Пленуму ВСУ Про судову практику розгляду цивільних справ

про визнання правочинів недійсними надано роз`яснення, що до підстав визнання праовичинів недійсними.

В позовній заяві та поданій до неї уточненій позовній заяві представник позивача адвокат Правосудько О.М., посилається на постанову Львівського апеляційного суду від 21.05.2020р. якою зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , надавши їй ключі від воріт, хвірток та вхідних дверей до житлового будинку. Тобто вказує на те, що укладений ОСОБА_3 договір дарування порушує закріплене право ОСОБА_2 на безперешкодне користування будинком. Однак вказана постанову Львівського апеляційного суду скасована постановою Верховного Суду від 21.10.2020р., і залишено в силі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12.04.18р., яким встановлено відсутність фактів порушення прав ОСОБА_2 на користування житловим будинком .

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 11.01.2019року перетнула державний кордон України у пункті пропуску Львів, рейсом Львів-Мілан. Відомостей про повернення в Україну немає, що підтверджено довідкою Державної прикордонної служби України від 24.11.2020р. Дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_2 з 11.01.2019р. не користується будинком по АДРЕСА_1 . А відсутність на території України з 11.01.2019р. дає підстави суду вважати, що жодних перешкод ОСОБА_3 не чинив і не чинить ОСОБА_2 , а тому покликання позивача щодо вчинення правочину договору дарування порушує її законної права на інтереси як члена сім`ї власника житлового будинку, не знайшли свого підтвердження.

Крім цього, знайшли своє підтвердження покази сторони відповідача про те, що договір дарування житлового будинку від 25.06.2019року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідає вимогам законодавства України, посвідчений приватним нотаріусом Алексєєвою Г.М. відповідно до вимог Закону України « Про нотаріат», а тому відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним: рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 47499841 від 25.06.2019р; витягу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно індексний витяг 171641573; заяви реєстраційний номер 34705610є похідними вимогами від первісної про визнання недійсним договору дарування, тому задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є недоведенними та безпідставними.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, Миколаївської міської ради Львівської області про визнання недійсним договору дарування ОСОБА_3 житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Третя особа Миколаївська районна державна адміністрації Львівської області, місце реєстрації: м.Миколаїв, вул.В.Великого,6 Львівської області.

Третя особа Миколаївська міська рада Львівської області, місце реєстрації: м.Миколаїв, вул.Шептицького,82 Львівської області

Суддя Бачун О. І.