Справа № 409/454/19
Пров. № 2/409/172/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Третяка О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Бушлі О.В.,

Гойдіної Т.С.,

Острог ляд В.М.,

Солдатенко А.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності не нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно , а саме: житловий будинок з господарськими спорудами та присадибну земельну ділянку розміром 3300 квадратних метрів,надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (0,150 гектарів),а також для ведення особистого підсобного господарства (0,180 гектарів),що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним.

ОСОБА_1 змінила підстави позовних вимог та просить визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує наступним. ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та договору купівлі-продажу земельних ділянок від 17.10.2003 року набув право власності на спірне майно. 13.09.2005 року чоловік позивачки- ОСОБА_4 придбав житловий будинок з господарськими спорудами та присадибну земельну ділянку розміром 3300 квадратних метрів,надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (0,150 гектарів),а також для ведення особистого підсобного господарства (0,180 гектарів),що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за 3000 грн .,про що відповідач 13.05.2005 року власноруч написав розписку. З цього часу позивачка разом з сім`єю проживає у спірному будинку з сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. З 2005 року позивачка добросовісно та відкрито користується спірним нерухомим майном більше 10 рокув,доглядає та утримує будинок,проводить поточні та капітальні ремонти,користується земельними ділянками.

Позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги про визнання права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю,адже вона більше 10 років проживає у спірному будинку.Зробила ремонт-поставлено пластикові вікна, поклєєно шпалери.Позивачка користується електроенергією та сплачує рахунки. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки повністю підтримав позов ОСОБА_1 та просить визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив,що він дійсно продав спірний житловий будинок з земельними ділянками чоловікові позивачки ОСОБА_4 за 3000 грн .,про що відповідач 13.05.2005 року власноруч написав розписку.В цьому будинку відповідач не проживає,бо має інше житло в с.Просторе Білокуракинського району. ОСОБА_3 вказав,що з померлим ОСОБА_4 була усна домовленість,що той сплатить йому ще додаткові кошти,не вказані у розписці,після чого буде проведена нотарільна реєстрація договору купівлі-продажу спірного майна,але йому ці кошти ніхто не сплатив.Відповідач визнає той факт,що позивачка з 2005 року відкрито проживає в спірному будинку,сплачує комунальні послуги та проводить ремонти (поміняла пластикові вікна). Бідь-яких претензій до позивачки у нього немає.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду,що позивачка з 2005 року відкрито проживає в спірному будинку,сплачує комунальні послуги та проводить ремонти (поміняла пластикові вікна),веде домашнє господарство.

Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та договору купівлі-продажу земельних ділянок від 17.10.2003 року набув право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та присадибну земельну ділянку розміром 3300 квадратних метрів,надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (0,150 гектарів),а також для ведення особистого підсобного господарства (0,180 гектарів),що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8,9,15-21). Позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 1997 року (а.с.11,13). 13.09.2005 року чоловік позивачки- ОСОБА_4 передав відповідачу кошти у сумі 3000 грн. намагаючись придбати житловий будинок та земельні ділянки,що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ,про що відповідач 13.05.2005 року власноруч написав розписку (а.с.5). Даний факт ніким зі сторін не заперечується. ОСОБА_4 помер у 2008 році (а.с.4).Позивачка з 2005 року відкрито проживає в спірному будинку,сплачує комунальні послуги та проводить ремонти (поміняла пластикові вікна) та користується присадибною ділянкою,веде домашнє господарство. Даний факт ніким зі сторін не заперечується та підтверджується свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні та довідками депутата Білокуракинської селищної ради (а.с.6,7).

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Згідно зі статтею 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (далі Закону) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов`язковою. Згідно статті 4 вказаного Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, що належать, зокрема, фізичним та юридичним особам, у томі числі право власності на нерухоме майно. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без титульного (незаконного) володіння чужим майном. Порядок набуття права власності за набувальною давністю залежить від виду речей.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, повинно враховуватися, зокрема, таке: - володіння є добросовісним; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Частиною 4 вказаної статті визначено таке, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно…набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Велика Палата Верховного Суду України (справа №910/17274/17) визначила умови набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 Цивільного кодексу України: зокрема, наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Крім того, Суд нагадав, що за змістом ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю.

Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких підстав позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності не нерухоме майно суд вважає обґрунтованим і таким,що підлягає задоволенню в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у сумі 768 грн. 40 коп,сплачених у якості судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст..55 Конституції України, ст.ст.205,328,344 ЦК України, ст.ст.10,12,77-81,89,259,263-265,268,354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності не нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами та присадибну земельну ділянку розміром 3300 квадратних метрів,надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (0,150 гектарів),а також для ведення особистого підсобного господарства (0,180 гектарів),що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ,які належать на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 768 грн. 40 коп,сплачених у якості судового збору.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , і.к. НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , і.к. НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Білокуракинський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області Третяк О.Г.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2020 року.