ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9594/20 Справа № 207/1873/18 Суддя у 1-й інстанції - Савченко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У червні 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк (згодом змінено на АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вказували, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06 квітня 2015 року банк надав відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 14 травня 2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 33 529 грн.37 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 33 529 грн.37 коп., яка складається з наступного: 17 134 грн.34 коп. - тіло кредиту; 2 104 грн.47 коп. - відсотки за користування кредитом; 12 217 грн.73 коп. - пеня; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1 572 грн.83 коп., а також просив стягнути судові витрати в розмірі 1 762 грн.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 квітня 2015 року в розмірі 33 529 грн.37 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 17 134 грн.34 коп.; відсотки за користування кредитом 2 104 грн.47 коп.; пеня 12 217 грн.73 коп., а також 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована часина); 1 572 грн.83 коп. - штраф (процентна складова) та 1762 грн.00 коп. судового збору, що були сплачені стягувачем при подачі позовної заяви.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року заяву відповідача про скасування заочного рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2018 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 13 134 грн.34 коп., відсотків за користування кредитом в розмірі 2 104 грн.47 коп., пені в розмірі 12 217 грн.73 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1 572 грн. 83 коп., ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 4 000 грн. тіла кредиту, в іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує встановлення кредитного ліміту, а також узгодження умов кредитування з відповідачем; відповідач визнає отримання від банку кредиту в розмірі 4000 грн., яким вона дійсно користувалась, та визнає позов в цій частині; вимога про стягнення відсотків, пені та штрафів є безпідставною, у заяві відсутні відповідні умови, Витяг з Умов та Правил не може вважатися складовою укладеного між сторонами кредитного договору.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 квітня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач умов кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за кредитним договором не виконала в повному обсязі, чим порушила умови кредитного договору і вимоги чинного законодавства України.

З розрахунку позивача (а.с.7) вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 , станом на 14 травня 2018 року, за кредитним договором б/н від 06 квітня 2015 року становить 33 529 грн.37 коп. та складається з наступного: 17 134 грн.34 коп. - тіло кредиту; 2 104 грн.47 коп. - відсотки за користування кредитом; 12 217 грн.73 коп. - пеня; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1 572 грн.83 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язаннь по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права позивача, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи, а саме: з анкети-заяви ОСОБА_1 (а.с.8) вбачається, що дана заява не містить визначення кредитного ліміту та будь-яких умов кредитування, втім в апеляційній скарзі відповідач визнає факт отримання нею кредитних коштів (а.с.160).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тіла кредиту, яке складає 17 134 грн.34 коп.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що вимога позивача про стягнення відсотків, пені та штрафів є безпідставною, у анкеті-заяві відсутні відповідні умови, заслуговують на увагу.

Анкета-заява, підписана ОСОБА_1 (а.с.8), дійсно не містить визначення розміру відсотків, пені та штрафів, на що місцевий суд безпідставно не звернув уваги.

Зважаючи на те, що розмір та порядок нарахування відсотків, пені, штрафів не передбачені умовами укладеного між сторонами договору, вимоги про їх стягнення задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає обґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що Витяг з Умов та Правил не може вважатися складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки надані банком Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, оскільки в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами та Тарифами банку позичальник була ознайомлена, підписуючи анкету-заяву від 06 квітня 2015 року, вказана позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки місцевим судом невірно застосовано норми матеріального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 06 квітня 2015 року станом на 14 травня 2018 року в розмірі 17 134 грн.34 коп., що є тілом кредиту.

В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України, зважаючи на результат розгляду апеляційної скарги,пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк підлягають стягненню судові витрати в розмірі 900 грн.38 коп. (за задоволені вимоги про стягнення тіла кредиту); з АТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги в розмірі 1 292 грн. 16 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 квітня 2015 року в розмірі 17 134 (сімнадцять тисяч сто тридцять чотири) грн. 34 коп., що є тілом кредиту.

В задоволенні інших позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () судові витрати у розмірі 900 (дев`ятсот) грн. 38 коп.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1 292 (тисяча двісті дев`яносто дві) грн. 16 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.