Єдиний унікальний номер 236/860/20
Номер провадження 22-ц/804/2743/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Корчистої О.І., Канурної О.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 травня 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Бєлоусова А.Є. в місті Лимані Донецької області, у цивільній справі номер 236/860/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в особі Управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області, про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в особі Управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області, про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач з 12 вересня 1991 року по 03 травня 2018 року працював у відповідача гірничим робітником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті.

Внаслідок тривалої фізичної праці в підземних умовах у позивача розвинулося хронічне захворювання хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення зі значним статико-динамічним порушенням, м`язево-тонічним та больовим синдромами.

Медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії від 20 серпня 2019 року №2040 встановлено, що захворювання ОСОБА_1 професійне, пов`язане із умовами праці у несприятливих виробничих факторах. На підставі висновку 18 вересня 2019 року складений Акт розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання і підтверджений причинний зв`язок між умовами праці у несприятливих виробничих факторах і захворюванням.

Висновком МСЕК від 11 листопада 2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати працездатності внаслідок професійного захворювання.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що внаслідок професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує додаткових зусиль для організації його життя. Хвороба порушує нормальні життєві зв`язки, його переслідує біль, тому він вимушений значний час витрачати на лікування в медичних установах, намагаючись відновити здоров`я.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в особі Управління виконавчої дирекції фонду в

Донецькій області, про стягнення моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану професійним захворюванням, в розмірі 50000,00 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд змінити рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 травня 2020 року, зменшивши стягнутий розмір моральної шкоди.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не надано належної оцінки обставинам справи, що призвело до ухвалення рішення про стягнення необґрунтованого завищеного розміру моральної шкоди.

Позовні вимоги носять формальний характер і ґрунтуються лише на діючій практиці розгляду судами аналогічних справ.

З боку відповідача ніяких протиправних дій, або протиправної поведінки не було здійснено, суд мав врахувати ці обставини при встановленні розміру моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ним 28 листопада 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 134).

Відповідач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ним 1 грудня 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 135).

Представник третьої особи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в особі Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ним 27 листопада 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. 4 грудня 2020 року представник третьої особи ОСОБА_2 надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги без участі третьої особи (а.с. 136, 137, 138, 139).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся учасників справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які

сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 12.09.1991 року по 03.05.2018 року за професією «гірник очисного забою підземний» (а.с. 7-8).

Згідно з медичним висновком №2040 від 23.08.2019 року Центральної лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва» Національної академії медичних наук України ОСОБА_1 вперше встановлено захворювання професійного характеру: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення зі значно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язево - тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Встановлений зв`язок захворювання з умовами праці (а.с. 11).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.09.2019 року ОСОБА_1 працював за професією гірник очисного забою підземний (код 7111) 26 років 07 місяців, має хронічне професійне захворювання, яке виникло внаслідок недосконалого технологічного процесу, який згідно з п. 13 характеризується фізичним навантаженням, нахилами тулуба та має діагноз Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, м`язевотонічним та больовими синдромами (а.с. 12-15).

Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА № 087566 від 11 листопада 2019 року ОСОБА_1 вперше встановлено безстроково 50% ступеня втрати професійної працездатності; встановлено третю групу інвалідності; рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с. 16).

Задовольняючи позов в розмірі 50000,00 грн, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до приписів ст. 153 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні та нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника, або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди встановлюється законодавством.

Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 року №7, від 30 вересня 1994 року №11 та від 25 травня 1998 року №15, від 24 жовтня 2003 року №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9рп./2004, згідно з яким ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Судом встановлено, що позивач, працюючи в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», отримав хронічне захворювання, внаслідок якого йому встановлено третю групу інвалідності, визначено втрату працездатності 50%.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив саме з принципів розумності та справедливості, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, зокрема в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність винесеного рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» залишити без задоволення, рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 21

травня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 08 грудня 2020 року.

Суддя: