КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 757/24200/20-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Матійчук Г.О.

09 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірною відмову в обслуговуванні,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Державний ощадний банк України» та просив визнати неправомірною відмову останнього в обслуговуванні, шляхом часткового блокування платіжних карток на підставі розміщеного в мережі Інтернет невідомою особою анонімного електронного повідомлення АТ «Агропросперіс Банк» «щодо утримання від співпраці» від 25.03.2019.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року позов залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне з`ясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що з роздруківки електронного повідомлення від 25.03.2019 №41 не вбачається походження цього документа, не встановлено його легітимність, відсутні обов`язкові реквізити, що не може бути підставою для блокування всіх карток позивача.

Звертає увагу на те, що саме відповідач передав суду копію зазначеної роздруківки тесту. Зазначає, що Банк у своїх відповідях підтверджує блокування карток позивача, однак не зазначає причин таких обмежень. Вказує, що відповідач порушив зобов`язання та повинен нести відповідальність.

У відзиві на апеляційну скаргу «Державний ощадний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/14321/2020
Зазначає, що між сторонами по справі був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки. Звертає увагу на те, що Банк вправі прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог та не встановлення порушених прав позивача.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 02.10.2015 між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі установи банку №ТВБВ №10026/0114 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом приєднання (а. с. 4). На підставі договору та заяви позивач отримав «картку киянина».

«Картка киянина» - це іменна багатофункціональна електронна пластикова картка, яка одночасно є платіжною карткою відповідного типу, обраного клієнтом, запроваджена у місті Києві відповідно до Рішення Київської міської ради (XI сесія VI скликання) від 17 квітня 2013 року № 104/9161 «Про запровадження в місті Києві багатофункціональної електронної пластикової картки «Картка киянина» (зі змінами та доповненнями), яка є матеріальним носієм персональних даних утримувача (держателя) картки і підтримує Додатки до Картки киянина, пов`язані з наданням і обліком заходів соціальної підтримки та інших інформаційних сервісів і послуг (у тому числі, банківських) (а. с. 5).

Позивач в березні 2019 року після поповнення його «картку киянина» було заблоковано, в зв`язку з чим він 18.04.2019 звернувся до керівника ТВБВ №10026/0114 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» зі скаргою (а. с. 6). На зазначеній скарзі міститься печатка цього відділення відповідача та підпис особи, яка прийняла скаргу (а. с. 6).

Від АТ «Ощадбанк» надійшла відповідь від 03.05.2019 про те, що обмеження проведення операцій по платіжній картці ОСОБА_1 . Банк керувався чинним законодавством України (а. с. 39).

Також 24.05.2019 позивач знову звернувся до АТ «Ощадбанк» із скаргою щодо причин встановлення обмежень на проведення операцій по картці (а. с. 8) та заявою про прийняття даної скарги. На що Банком надано відповідь від 04.06.2019 про те, що вичерпну відповідь на порушене питання позивачу було надіслано листом від 03.05.2019 (а. с. 40).

Позивач зазначив, що в березні 2019 року його картку № НОМЕР_1 було заблоковано. На свою скаргу та вимогу повідомити про причини блокування, відповіді не отримав. У квітні 2019 року він повторно уклав договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, шляхом подання зави про приєднання, на підставі якої отримав платіжну картку № НОМЕР_2 , при перевірці якої, в присутності працівників банку, виявилось, що і вона заблокована відповідачем. В травні 2019 року він повторно звернувся до відповідача з вимогою надати відповідь, з якої причини та на якій правовій підставі були частково заблоковані його платіжні картки. Відповіді не отримав. Зауважив, що лише в 2020 році йому стало відомо, що відповідач вирішив відмовити йому в обслуговуванні шляхом часткового блокування платіжних карток, на підставі розміщеного в Інтернеті невідомою особою анонімного (без підпису) завідомо неправдивого електронного повідомлення АТ «Агропросперіс Банк» «щодо утримання від співпраці» від 25.03.19 №41.

Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його права споживача.

Враховуючи вищевикладене, звернувся до суду із відповідними позовними вимогами.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно із статтею 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Встановлено, що 02.10.2015 між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі установи банку №ТВБВ №10026/0114 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом приєднання (а. с. 4). На підставі договору та заяви позивач отримав «картку киянина».

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Відповідно до п. 9.3. Договору укладеного між сторонами, картка використовується на території України та за її межами для здійснення платіжних операцій та інших цілей, передбачених та/або незаборонених Законодавством та правилами МПС.

Використання Картки з метою, що не відповідає Законодавству, в тому числі з метою здійснення підприємницької та інвестиційної діяльності, а також оплати вартості товарів або послуг, обіг яких заборонено Законодавством, забороняється. У випадку виявлення Банком факту використання Картки для здійснення дій, що мають ознаки протиправних, Банк залишає за собою право блокування Картки. Клієнт та Держатель Картки зобов`язані здійснювати контроль за розрахунками з використанням Картки. Клієнт несе матеріальну відповідальність перед Банком за спричинені Банку збитки при використанні Картки.

Згідно п. 1.27 ст. 1, ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктом 14.13 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу.

Згідно п. 12 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Постанови НБУ №705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у випадку виявлення Банком факту використання Картки для здійснення дій, що мають ознаки протиправних, в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу, Банк залишає за собою право блокування Картки, право використовувати електронного платіжного засобу може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 5 закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 17 Закону № 1702-VII суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Частиною 5 статті 17 Закону № 1702-VII передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Відповідно до пункту 91 Постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу»(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Таким чином, правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.

(Постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 235/5583/16-ц).

Матеріали справи містять роздруківку тексту надану позивачем, зі змісту якої вбачається, що АТ «Агропросперіс Банк» від 25.03.2019 звертається до керівників банків України та підрозділів фінансового моніторингу та комплаєнс щодо утримання від співпраці з ОСОБА_1 (а. с. 10).

Встановлено, що позивач в березні 2019 року після поповнення його «картку киянина» було заблоковано, в зв`язку з чим він 18.04.2019 звернувся до керівника ТВБВ №10026/0114 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» зі скаргою (а. с. 6). На зазначеній скарзі міститься печатка цього відділення відповідача та підпис особи, яка прийняла скаргу (а. с. 6).

Від АТ «Ощадбанк» надійшла відповідь від 03.05.2019 про те, що обмеження проведення операцій по платіжній картці ОСОБА_1 . Банк керувався чинним законодавством України (а. с. 39).

Також 24.05.2019 позивач знову звернувся до АТ «Ощадбанк» із скаргою щодо причин встановлення обмежень на проведення операцій по картці (а. с. 8) та заявою про прийняття даної скарги. На що Банком надано відповідь від 04.06.2019 про те, що вичерпну відповідь на порушене питання позивачу було надіслано листом від 03.05.2019 (а. с. 40).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів, не може вважати роздруківку тексту про те, що АТ «Агропросперіс Банк» від 25.03.2019 № 41 звертається до керівників банків України та підрозділів фінансового моніторингу та комплаєнс щодо утримання від співпраці з ОСОБА_1 належним та допустимим доказом блокування карткового рахунку позивача, оскільки з роздруківки не вбачається походження цього документа, не встановлено його легітимність, відсутні обов`язкові реквізити (підписи та/або печатки), тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України»зазначило, що Банк вправі прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій, однак відповідач не надав жодних доказів на підтвердження даної обставини.

У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог законодавства, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано його картковий рахунок.

Враховуючи вищевикладене, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено порушення прав позивача, а тому вимоги останнього про визнання неправомірною відмову АТ «Державний ощадний банк України»в обслуговуванні, шляхом часткового блокування платіжних карток на підставі розміщеного в мережі Інтернет невідомою особою анонімного електронного повідомлення АТ «Агропросперіс Банк» «щодо утримання від співпраці» від 25.03.2019 підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

На вищевикладене, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків з неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального права.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 141 ЦПК України з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102 грн. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірною відмову в обслуговуванні, задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Акціонерного товариства«Державний ощадний банк України» клієнту ОСОБА_1 в обслуговуванні, шляхом часткового блокування платіжних карток на підставі повідомлення Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» «Щодо утримання від співпраці» від 25 березня 2019 року №41.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова