Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 Справа №607/15120/20

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Сливка Л. М.,

за участі секретаря судового засідання Хамелко О. Ю., за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 23615 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що зверталася до відповідача із запитом щодо надання публічної інформації. Запитувалася наступна інформація (документи) : надати інформацію про наявність на території м. Тернопіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації . Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 500/1094/20 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо ненадання у п`ятиденний строк відповіді на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 18 квітня 2020 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Тернопільської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 18 квітня 2020 року та надати відповідь, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Протиправними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок цих дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога,страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, що пичинило погане самопочуття, пригнічений настрій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у неї негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги,важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Також, їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Позивачці притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило її законні права, сприймалося нею, як прояв образи з боку Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено стан душевної рівноваги позивачки, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля. ОСОБА_1 була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Крім того, позивачці доводилося додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на її фізичному та моральному стані, вона не встигала закінчити повсякденну роботу, зокрема побутову.

Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені нормальні життєві зв`язки ОСОБА_1 з партнерами, друзями, яким вона змушена була додатково пояснювати чому стала менш привітною, менше приділяє часу друзям, сім`ї, родичам та ін.

Моральні страждання позивачки підсилювались також тим, що вона є інвалідом другої групи відповідно до висновку лікарської комісії за рівнем обмеження життєдіяльності має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку .

Такі дії відповідача завдали страждань ОСОБА_1 оскільки вона була змушена відстоювати своє порушене право на доступ до публічної інформації.

ОСОБА_1 провела розрахунок розміру завданої їй моральної шкоди, яку оцінила за кожен місяць порушеного права на соціальний захист у розмірі мінімальної заробітної плати, яка у січні місяці 2020 року для працездатних осіб становила 4 723,00 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»). Відповідач повинен був надати інформацію в квітні 2020 року. Станом на серпень 2020 року минуло 5 місяців. Таким чином, з квітня 2020 року по серпень 2020 року підлягає стягненню 23 615 грн. (5 місяців * 4 723 грн.).

Відтак, позивачка просить стягнути з Виконавчого комітету Тернопільської міської ради на її ОСОБА_1 користь 23 615 гривень спричиненої їй моральної шкоди.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про відшкодування моральної шкоди за правилами спрощеного позовного провадження, із викликом учасників справи .

28 вересня 2020 року представник Виконавчого комітету Тернопільської міської ради подав до суду відзив, в якому зазначив, що позивачкою не зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Вважає, що ОСОБА_1 не зазначила вказаних обставин та не надала доказів наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювана, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні; підтвердження факту заподіяння позивачці моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні; доказів відсутності у позивачки переживання, стану психологічної напруги, нервозності, нестійкого настрою, дратівливості, порушення сну, гіпертонічного кризу, побоювання про майбутній стан здоров`я, її дисциплінованість, стійкого емоційного стану, до моменту коли вона дізналася про бездіяльність відповідача. Вказав, що позивачка посилається на наявний у неї стан здоров`я, який вимагає постійного стороннього догляду, її обмеження за рівнем життєдіяльності, обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності до самоконтролю. Однак , даний стан притаманний позивачці з народження, що підтверджується Довідкою МСЕК № 2 до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 128750.

Спростуванням обґрунтування заподіяння позивачу моральної шкоди, що потягло негативні наслідки є наступне.

Згідно інформації із сайту Судова влада України, станом на вересень 2020 року за позовами ОСОБА_1 в судових інстанціях перебуває понад два десятки справ про оскарження дій виконавчих органів міських рад різних адміністративно-територіальних округів. Також, є справи і до інших суб`єктів владних повноважень: органами державної влади, зокрема Кабінетом Міністрів України , Пенсійним фондом .

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивака повинна довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід виходити з того, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Наведені позивачкою обставини, що спричинили їй душевні страждання, переживання, стрес та відчуття невизначеності, тобто заподіяли моральну шкоду , ОСОБА_1 оцінила в розмірі 23 615 грн., проте відповідач вважає, що наведений розрахунок є необґрунтованим

21 квітня 2020 року за вхідним номером 4494/15902/1/020/20-ф на адресу відповідача надійшов запит ОСОБА_1 з приводу надання інформації про наявність на території м. Тернопіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використанні під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. 22 квітня 2020 року за вих. 5065/08 позивачці надано відповідь на запит. З мотивувальної частини рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 500/1094/20 вбачається, що суд встановив факт підготовки Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради відповіді у порядку визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації» та його надання запитувачу. Проте суд не отримав доказів направлення листа ОСОБА_1 . У проміжок часу, визначений Тернопільським окружним адміністративним судом, відповідач надіслав ОСОБА_1 відзив та лист відповідь на її запит від 16 квітня 2020 року (це відбулось у проміжку часу 01-03 червня 2020 року).

Таким чином, ОСОБА_1 в процесі розгляду справи №500/1094/20 повторно направлено лист-відповідь від 23 квітня 2020 року вих. 5091/08 та на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду втретє даний лист направлений позивачці 01 липня 2020 року ,що підтверджує необґрунтованість розрахунку розміру моральної шкоди.

Виконавчий комітет Тернопільської міської ради просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди за недоведеністю.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подавши заяву яка сформована у системі «Електронний суд», про розгляд справи за її відсутності, у якій також вказала , що позов підтримує та просить його задоволити у повному обсязі .

Представник відповідача Виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явися без повідомлення причин неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується із вимогами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/1094/20 від 15 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо ненадання у п`ятиденний строк відповіді на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 18 квітня 2020 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Тернопільської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 18 квітня 2020 року та надати відповідь, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради із запитом на отримання публічної інформації про наявність на території м. Тернопіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Відповідь на вказаний запит позивачка просила надіслати за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова,119. Відповідачем у справі надано відповідь на запит, однак не подано жодних доказів її надіслання у спосіб, зазначений в такому запиті. Таких доказів не здобуто і судом при розгляді по суті справи. Відповідач як розпорядник інформації зобов`язаний був надати запитувану публічну інформацію, у тій формі про яку просив запитувач, тобто надіслати її на адресу позивачки, що вказана у запиті. Суд зробив висновок, що така бездіяльність відповідача щодо надання відповіді на запит у строки, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації», у спірному випадку є протиправною.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають до застосування наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено ст. 56 Конституції України.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У частині другій ст. 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 172 ЦК України).

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тлумачення статей 2, 172, 1173, 1174 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, яка бере участь у справі як відповідач.

Виконавчий комітет Тернопільської міської ради є органом місцевого самоврядування, який завдав шкоди та на якого поширюються правила передбачені ст. 1173 ЦК України. Протиправність дій відповідача щодо звернення позивачки встановлена рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду в справі № 500/1094/20 від 15 червня 2020 року.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Негативні емоції позивачки внаслідок неотримання нею відповіді на звернення від 18 квітня 2020 року до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, оскарження ОСОБА_1 такої бездіяльності до суду, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали їй моральної шкоди. Суд також враховує особу позивачки , яка відповідно до Довідки МСЕК № 2 до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ№ 128750, виданого обласною МСЕК м. Черкаси 24 жовтня 2019 року, є інвалідом другої групи з дитинства, безтерміново.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з Виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 500 (п`ятсот ) гривень на відшкодування моральної шкоди.

При ухваленні рішення в цій справі суд враховує позицію Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27 січня 2020 року по справі № 459/274/17 (провадження № 61-25576сво18).

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 244, 263, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 500 ( п`ятсот ) гривень на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду .

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Дата складення повного судового рішення 09 грудня 2020 року.

Реквізити учасників справи :

Позивачка : ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, адреса місця знаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001, КОД .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка