ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» грудня 2020 року

м. Харків

справа № 645/1319/19

провадження № 22ц/818/4817/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 , представниця відповідача - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року в складі судді Бондарєвої І.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 08 жовтня 2018 року між ним та ОСОБА_3 укладено усний договір підряду на ремонт пристроїв DPI 620 GENІI та DPI 620 IS, загальна узгоджена вартість яких становила 500 000,00 грн, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_3 від 17 листопада 2018 року.

Вказав, що ОСОБА_3 повинен був повернути йому з ремонту вищенаведені пристрої 16 листопада 2018 року, однак не повернув їх, мотивуючи тим, що їх викрадено, про що ним подано заяву до поліції. На час подачі позову винну у вчиненні кримінального правопорушення особу не встановлено.

Зазначив, що чинним законодавством передбачений обов`язок підрядника забезпечувати збереження та схоронність майна, та викрадення предмету, що передається підряднику на ремонт, не відноситься до обставин непереборної сили, що виключають вину підрядника. Вартість приладів узгоджена між сторонами та відповідає їх ринковій вартості. Ні прилади, ні грошову компенсацію йому не повернуто.

Просив стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн та судові витрати, зокрема, на правничу допомогу.

У клопотанні від 21 липня 2020 року представник ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в орієнтовному розмірі 15 400,00 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги; стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі, судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував, що між сторонами укладено договір підряду на ремонт обладнання, який є консенсуальним та може бути укладений в усній формі, адже ціна договору не є вартістю спірного обладнання. Вказав, що підрядник не забезпечив збереження переданого йому для ремонту обладнання, тому з нього підлягає стягненню на користь замовника його вартість. Зазначив, що у розписці відповідача чітко визначено предмет договору підряду та строки. Складання розписки на підтвердження договору підряду вже після передачі приладів не впливає на виникнення та існування між сторонами договірних правовідносин. Вважав, що ним надано належні докази стану та вартості обладнання, зокрема, висновок експерта, складений саме щодо приладів такої самої марки, адже товарознавче дослідження може бути проведено за відсутності об`єкта дослідження. Крім того, відповідач не заявляв про виключення висновку експерта з числа доказів. Вказав, що відповідач жодного разу не з`явився до суду та не надав доказів на спростування позову. Вважав, що посилання суду на статтю 1212 ЦК України є безпідставним, оскільки між сторонами виникли договірні відносини. Подати цивільний позов у кримінальному провадженні він не може, оскільки не залучений як потерпілий та не встановлено підозрюваного чи обвинуваченого.

Разом з апеляційною скаргою позивачем надано технічні описи переданих приладів та інструкції з експлуатації, що не надавались до суду першої інстанції, оскільки є у вільному доступні в мережі Інтернет, та на них посилався експерт у висновку.

18 вересня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшов додатковий розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 2900,00 грн з доданими до нього актами наданих послуг та прибутковими касовими ордерами.

29 вересня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, судові витрати покласти на позивача. Вказала, що позивачем не доведено факту укладення договору підряду. Зазначила, що відповідачем прийнято обладнання для безкоштовної діагностики, позивач не сплачував відповідачу коштів та вони не погоджували оплату послуг. Вказала, що належних доказів вартості обладнання не надано. Розписка від 17 листопада 2018 року складена відповідачем під тиском позивача. Висновок експерта не може бути належним доказом, оскільки його проведено без дослідження приладів, які не є тотожними викраденому, яке не підлягало ремонту та не мало цінності. Крім того,мпозивач не надав доказів наявності у нього будь-яких майнових прав на обладнання.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки між сторонами не укладено договору підряду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 жовтня 2018 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 два багатофункціональних прилади для перевірки та калібрування вимірювальних приборів і датчиків (калібратори) - DPI 620 GENIІ та DPI 620 IS.

Як вбачається з копії розписки ОСОБА_3 від 17 листопада 2018 року у жовтні 2018 року він отримав вказані прилади у комплекті із зарядним пристроєм та проводами для ремонту у ОСОБА_1 та мав їх повернути 16 листопада 2018 року. Вартість приладів 500 000,00 грн (а. с. 7, том 1).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що ці приладі він віддав ОСОБА_3 для безоплатного діагностування. Раніше, він також користувався послугами ОСОБА_3 та ніяких нарікань у нього щодо ОСОБА_3 не було. Прилади були в неробочому стані. Вартість приладу в неробочому стані йому невідома. Ці прилади належали йому, однак, доказів належності йому цих приладів немає. Ніяких договорів в письмовій формі вони не укладали, крім розписки, яку написано пізніше.

17 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою про крадіжку майна з його автомобіля. На підставі вказаної заяви 18 листопада 2018 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, станом на 31 травня 2019 року винні особи не встановлені (а. с. 110-112, том 1).

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 18 листопада 2018 року вбачається, що він взяв у свого сусіда ОСОБА_1 калібратори для діагностики та можливого ремонту. 15 листопада 2018 року він повідомив ОСОБА_1 , що він не зможе відремонтувати прилади та домовився щодо їх повернення 16 листопада 2018 року. Однак, ввечері 16 листопада 2018 року не виявив приладів у своєму автомобілі (а. с. 113, том 1).

Як вбачається з висновку експертного товарознавчого дослідження № 02/26, складеного 27 лютого 2020 року суб`єктом оціночної діяльності оцінювачем ОСОБА_5 на замовлення представника позивача ринкова вартість не наданого на дослідження багатофункціонального калібратора «DPI 620 GENIІ multifunction calibrator+HART», 2015 року випуску, станом на 17 листопада 2018 року з урахуванням зносу складала 205 715,75 грн з ПДВ; ринкова вартість не наданого на дослідження багатофункціонального калібратора «DPI620IS communication protocol HART», 2012 року випуску, станом на 17 листопада 2018 року з урахуванням зносу складала 240 826,14 грн з ПДВ (а. с. 179-190, том 1).

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України та залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт та є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це - консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту.

Відповідних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, провадження № 14-84цс18.

Форма договору підряду може бути як усною так і письмовою, і визначається відповідно до положень статей 205, 207 - 209 ЦК України.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно статті 841 ЦК України підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Як на підставу позову ОСОБА_1 посилався на те, що між сторонами був укладений договір підряду на ремонт калібраторів та всупереч положень статті 841 ЦК України відповідач не вжив заходів збереження майна та допустив втрату переданих йому пристроїв.

Натомість, відповідач посилався на те, що він на прохання позивача мав лише оглянути калібратори з приводу можливості їх ремонту.

Як встановлено судом, між сторонами існувала лише усна домовленість, письмового договору щодо виконання відповідачем конкретних робіт у певний строк та за певну плату сторони не укладали.

Грошових коштів за надання послуг ОСОБА_1 ОСОБА_3 при передачі приладів та в подальшому не сплачував, що сторони також визнають.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія виходить з того, що в оферті та в акцепті щодо виконання підрядних робіт повинна бути чітко виражена воля осіб щодо істотних умов договору. Істотною умовою договору підряду є умова про його предмет, яким є результат праці підрядника.

Однак, у даному разі між сторонами не було досягнуто домовленості щодо виконання відповідачем конкретних ремонтних робіт, їх результату, оплати та строку виконання.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що у розписці відповідача чітко визначено предмет договору підряду та строки; що складання розписки на підтвердження договору підряду вже після передачі приладів не впливає на виникнення та існування між сторонами договірних правовідносин, судова колегія відхиляє, оскільки розписка ОСОБА_3 , яка підтверджує отримання ним від позивача двох калібраторів, складена лише 17 листопада 2018 року, вже після їх крадіжки, тоді як усна домовленість між сторонами та передача калібраторів відбулась раніше, у жовтні 2018 року, та вказана розписка не підтверджує, що станом на час такої домовленості між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору підряду.

Оскільки досягнення між сторонами згоди щодо істотних умов договору підряду на ремонт калібраторів та, відповідно, укладення такого договору не доведено, у ОСОБА_3 не виникло зобов`язання за таким договором, і він не може нести відповідальність за втрату переданого йому майна.

Доказів протиправної поведінки, а саме неправомірних дій або бездіяльності, необережності, недбалості ОСОБА_3 , яка знаходилась би у прямому причинному зв`язку із завданням ОСОБА_1 майнової шкоди внаслідок викрадення калібраторів та була б підставою для деліктної відповідальності відповідача, матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів того, що право власності на зазначені калібратори, які він передав ОСОБА_3 , належало саме йому, зокрема, правовстановлюючих документів.

Також, судова колегія бере до уваги, що при визначенні ринкової вартості калібраторів вони не були надані на дослідження експерту, у зв`язку з їх викраденням. Експерт керувався вихідними даними щодо їх стану та наявних пошкоджень, наданими зі слів позивача. Отже, такий висновок експерта не може бути визнаний доказом, що об`єктивно та безперечно підтверджує вартість переданого майна.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що ним надано належні докази стану та вартості обладнання, зокрема, висновок експерта.

Доказів того, що сторони погодили, що вартість переданих відповідачу приладів становить 500 000,00 грн саме у момент передачі цього майна, а не вже при складанні розписки від 17 листопада 2018 року, матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 щодо того, що відповідач жодного разу не з`явився до суду та не надав доказів на спростування позову, судова колегія відхиляє, оскільки відповідач надавав суду письмові пояснення. У судових засіданнях брала участь його представниця, та неявка відповідача до суду особисто висновків щодо суті спору не спростовує.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що посилання суду на статтю 1212 ЦК України є безпідставним, оскільки між сторонами виникли договірні відносини, є помилковими, оскільки належних доказів того, що між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору підряду, не надано.

Посилання ОСОБА_1 щодо того, що він не може подати цивільний позов у кримінальному провадженні, оскільки не залучений як потерпілий та не встановлено підозрюваного чи обвинуваченого, є безпідставними, оскільки він не позбавлений можливості звернутися із заявою про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні.

Водночас, висновок суду першої інстанції щодо того, що між сторонами мало бути укладено договір підряду у письмовій формі в силу вимог пункту 3 частини 1 статті 208 ЦК України, судова колегія вважає помилковим, оскільки ціною договору підряду є грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення, а не вартість майна. Однак, з урахуванням вищевикладеного, цей висновок суду не вплинув на правильність вирішення справи по суті.

Таким чином, підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, в тому числі, витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.