Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3387/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Трагнюк В.Р., серетар судового засідання Конар В.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання за нами права власності за кожним на 1/4 (одну четверту) права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання за нами права власності за кожним на 1/4 (одну четверту) права власності на спадкове майно.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ОСОБА_8 , яка була дружиною позивача ОСОБА_1 , та була рідною матір`ю позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_8 , відкрилася спадщина в тому числі на спадкове майно, що складається із земельних ділянок, загальною площею 1,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року.

На випадок своєї сметрі, спадкодавець ОСОБА_8 , заповідального розпорядження не залишила.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняли.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім позивачів по справі, спадкоємцем першої черги є відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які спадщину за померлою ОСОБА_8 не прийняли, не заперечують проти прийняття спадщини позивачами по справі.

Спадкоємців як б мали право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає.

У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , звернулися до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини, однак оригінал Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року, знайдено не було і знайдено лише його копію, у зв`язку з чим ми не змогли представити його оригінал нотаріусу та відповідно Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій, поскільки для цього необхідна особиста присутність в Реєстраційній службі власника майнаспадкодавця ОСОБА_8 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

У зв`язку із цим, нами позивачами, було подано відповідне оголошення до газети «Новини Виноградівщини» від 08.08.2020 року за №29(8683) про втрату правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку (копія додається).

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного оригіналу Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року та відповідно Витягу з реєстру прав власності на спадкове майно спадкодавця, нотаріусом позивачам було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленими своєчасно у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленими своєчасно, у судове засідання не з`явилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про визнання заявлених до них позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ОСОБА_8 , яка була дружиною позивача ОСОБА_1 , та була рідною матір`ю позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_8 , відкрилася спадщина в тому числі на спадкове майно, що складається із земельних ділянок, загальною площею 1,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року.

На випадок своєї сметрі, спадкодавець ОСОБА_8 , заповідального розпорядження не залишила.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняли.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім позивачів по справі, спадкоємцем першої черги є відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які спадщину за померлою ОСОБА_8 не прийняли, не заперечують проти прийняття спадщини позивачами по справі.

Спадкоємців як б мали право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , звернулися до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини, однак оригінал Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року, ними знайдено не було і знайдено лише його копію, у зв`язку з чим позивачі не змогли представити його оригінал нотаріусу та відповідно Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій, поскільки для цього необхідна особиста присутність в Реєстраційній службі власника майнаспадкодавця ОСОБА_8 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

У зв`язку із цим, позивачами, було подано відповідне оголошення до газети «Новини Виноградівщини» від 08.08.2020 року за №29(8683) про втрату правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку (копія додається).

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного оригіналу Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року та відповідно Витягу з реєстру прав власності на спадкове майно спадкодавця, нотаріусом позивачам було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Так дійсно, згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В ст. 131 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ у Постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 права власності по 1/4 (одній четвертій) частині спадкової земельної ділянки, оскільки, відповідно до положень ст. 57 СК України та ст. 81 ЗК України земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність, у тому числі виділена в натурі земельна частка (пай), є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану безоплатно частку із земельного фонду. Відповідно до частини 5 ст. 61 С України земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, стала об`єктом права спільної сумісної власності подружжя лише з 09 лютого 2011 року, після внесення до ст. 61 СК України змін Законом України від 11 січня 2011 року N 2913-VI "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя". Зазначена спадкова земельна ділянки, була одержана спадкодавцем ОСОБА_8 -01.03.2001 року, тобто до 09 лютого 2011 року. В наслідок чого така є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_8 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , надали суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за ними права власності на спадковий житловий будинок, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , як спадкоємці за законом мають законне право на визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 200,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), право власності на 1/4 (одну четверту) частини, земельних ділянок, загальною площею 1,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року;

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на 1/4 (одну четверту) частини, земельних ділянок, загальною площею 1,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року;

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_1 , (ІПН НОМЕР_3 ) право власності на 1/4 (одну четверту) частини, земельних ділянок, загальною площею 1,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року;

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцем АДРЕСА_1 , (ІПН НОМЕР_4 ) право власності на 1/4 (одну четверту) частини, земельних ділянок, загальною площею 1,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №016109 від 01.03.2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк