Справа № 216/2181/17
провадження №2/216/279/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі:

головуючого судді Бутенко М.В.,

при секретарі Котенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, третя особа: Криворізька міська рада про визначення часток у спільному сумісному майні подружжя, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з відповідною заявою, уточнюючи свої позовні вимоги, просили суд визначити, що ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя належало, кожному окремо, в праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частці житлового будинку (А-1), загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, розміром 0, 0707 га, кадастровий номер: :08:447:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року, серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7038. Також просили визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право власності на: 1/4 частку вказаного житлового будинку та 1/4 частку вказаної земельної ділянки, та в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , право власності на: 1/4 частку зазначеного житлового будинку та 1/4 частку земельної ділянки, визнати за позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 кожним окремо право власності на: 1/8 частку вказаного житлового будинку та 1/8 частку вказаної земельної ділянки, та в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , право власності на: 1/8 частку зазначеного житлового будинку та 1/8 частку земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином, а позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рівними онуками подружжя ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та спадкоємицями за правом представлення після свого померлого батька ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачі звертаються до суду із вказаними позовними вимогами у зв`язку із прийняттям спадщини після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки на звернення позивачів до нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколової Н.М. з метою прийняття спадщини, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що кожному спадкодавцю належала 1/2 частка у спадковому майні, виділити які неможливо за померлими, та оскільки після смерті кожного із подружжя відкрилася спадщина на різне коло спадкоємців і на різні частки спадкового майна, що перешкоджає видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Спір щодо поділу спадкового майна між позивачами відсутній.

У зв`язку з тим, що вони позбавлені можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті спадкодавців у нотаріальній конторі, вони звернулися до суду з відповідним позовом.

В судове засідання позивачі, представник позивача ОСОБА_1 та представник відповідача, третьої особи не з`явилися. Позивачі, представник позивача та відповідача подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачі заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив вирішити справу на розсуд суду.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином, а позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рідними онуками подружжя ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та спадкоємицями за правом представлення після свого померлого батька ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 14-19).

За життя подружжю: ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , належав житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого 03.08.1961 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-5009 та акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської ради депутатів трудящих №497 від 14.10.1977 року, що підтверджується довідкою з КП ДОР «Криворізьке БТІ» №1518298 від 14.12.2016 року, вказаним договором та реєстраційним посвідченням (а.с. 26-28).

Право власності на будинок та на земельну ділянку, розміром 0, 0707 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року за його життя було оформлено на ім`я чоловіка ОСОБА_4 (а.с. 32-33), але набуто вказане майно було в шлюбі, і 1/2 частка його фактично належала дружині ОСОБА_5 .

Суд, оцінивши вищевказані правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, архівною довідкою з КП ДОР «Криворізьке БТІ» №151829 від 14.12.2016 року та свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , від 29.09.1957 року (а.с. 84, 88), приходить до висновку, що оскільки будинок та земельна ділянка були набуті в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Статті 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю, який був чинним на час придбання вищевказаного майна, визначали, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У разі поділу майна подружжя, їх частки є рівними.

Відповідно до ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 Цивільного кодексу України та з урахуваннямположень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільноїсумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини. За відсутності доказів про те, що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки за життя спадкодавців, їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на вказане майно не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому суд приходить до висновку, що частки кожного із них, як співвласників майна є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.12) відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частку вказаного будинку та земельної ділянки.

За життя він склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачам по справі в таких частках:

- ОСОБА_1 - 1/2 частку

- ОСОБА_2 -1/4 частку

- ОСОБА_3 1/4 частку

що підтверджується самим заповітом від 23.12.2003 року (а.с. 21)

Після його смерті позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а позивач ОСОБА_3 , будучи на час смерті дідуся неповнолітньою, прийняла спадщину в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України.

Дружина померлого ОСОБА_5 відмовилась від обов`язкової частки в спадщині, про що надала нотаріусу відповідну заяву.

Таким чином, ОСОБА_1 належить 1/4 частка, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кожному окремо по 1/8 частці вказаного спадкового майна в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Позивачам свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с.23)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , після смерті якої також відкрилася спадщина на належну їй подружню долю 1/2 частку вказаного будинку та земельної ділянки.

Позивачі звернулися до нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколової Н.М. з метою прийняття спадщини, однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що кожному спадкодавцю належала 1/2 частка у спадковому майні, виділити які неможливо за померлими, та оскільки після смерті кожного із подружжя відкрилася спадщина на різне коло спадкоємців і на різні частки спадкового майна, що перешкоджає видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2017 року (а.с. 22).

Окрім позивачів більше до нотаріуса ніхто не звертався, інші спадкоємці після спадкодавців ОСОБА_7 відсутні, ОСОБА_5 заповіту не складала (а.с. 24).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їх батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спадкують частку після баби ОСОБА_5 , яка б належала їх батькові ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , якби він був живий.

Таким чином, її синові позивачу - ОСОБА_1 належить 1/4 частка як спадкоємцю першої черги, а позивачам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному окремо по 1/8 частці вказаного спадкового майна в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_5 .

За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, -на ефективнийспосібзахисту прав, і цеозначає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володітисвоїммайном. Ніхто не може бути позбавленийсвого майна інакше як в інтересахсуспільства і на умовах, передбачених законом абозагальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадкуйогопорушення, невизнанняабозаперечення.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права.

Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, якіприйнялиспадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщинувимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно висновків Постанови ВС від 20.05.2020 року по справі №303/6974/16 спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Крім того, в 1990 році подружжя ОСОБА_7 здійснило реконструкцію житлового будинку «А-1», побудували сарай «Д» та гараж «Е», однак, за життя не встигли оформити правовстановлюючі документи на вказані споруди, згідно законодавства, яке діяло на момент його створення.

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП ДОР «Криворізьке БТІ» станом на 21.12.2016 року не оформлені правоустановлюючі документи на житловий будинок «А-1» після реконструкції 1990 року, сарай «Д»- рік побудови 1990 рік, гараж «Е» - рік побудови 1990 рік, в технічному паспорті відмітки про те, що останні є самочинним будівництвом відсутні (а.с. 91-93).

Згідно висновків, викладених у постанові ВС у справі №523/3522/16 від 14.08.2019 р. відсутність реєстрації права власності на спадкове майно, а також відсутність у особи свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця, не є перешкодою для реалізації права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року, №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30.12.2004 р.). Тобто, до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні прав власності на такі об`єкти.

Відповідно до Листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 01.09.2011 року за N 40-12-2409 «Относительно принятия в эксплуатацию объектов, законченных строительством до 5 августа 1992 года» та листа Державноїреєстраційноїслужбивід 12.03.2013 № 95-06-15-13, вбачається, що для оформлення права власності (реєстрації) на збудовані до 05.08.1992 року приватнібудинки, гаражі, сараї та іншігосподарськіпобудови законодавство не вимагаєвведення таких об`єктів в експлуатацію та отриманнявідінспекції державного архітектурно-будівельного контролю сертифікатавідповідності, а для реєстрації права власності на побудови до 05.08.1992 року достатньотехнічного паспорту з датою забудови.

Документом, який засвідчував відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року (№27-753/0/4-13) Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року, та яка втратила чинності на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року, №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстроване у Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом Українита Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухомемайно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набраннячинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомемайно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначенняналежностіцього майна попередньомувласнику та наступноговласника (спадкоємця) повинно вирішуватисяу судовому порядку.

Як визначено ВССУ в листі №16.05.2013 № 24-753/0/4-1, та постанові Пленуму ВССУ про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадковемайно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що маєзастосовуватися, якщоіснуютьперешкоди для оформленняспадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разівідсутності документа, якийпідтверджує право власності.

Як вже вищезазначалося, згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП ДОР «Криворізьке БТІ» станом на 21.12.2016 року не оформлені правоустановлюючі документи на житловий будинок «А-1» після реконструкції 1990 року, сарай «Д»- рік побудови 1990 рік, гараж «Е» - рік побудови 1990 рік, відмітки про те, що останні є самочинним будівництвом відсутні. (а.с. 91-93).

Аналізуючи вищевикладене, вбачається, щовказане майно не підлягає проходженню процедури прийняття в експлуатацію, оскільки, збудоване до 05.08.1992 року.

Такого висновку дійшов ВС у Постанові КЦС ВП від 10.10.2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Суд, оцінивши письмові докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що спірне майно було набуте спадкодавцями у шлюбі, за час шлюбу вони нікуди на зверталися для виділення його частки чи зміни рівності їх часток у праві власності, на сьогоднішній день виділити частки співвласників квартири та оформити спадщину у іншому, ніж судовому порядку не можливо.

У зв`язку з тим, що позивачі позбавлені можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті спадкодавців, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного й відповідно до ст.ст..22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю, ст.. ст.. 15, 16, 328, 392, 1217, 1218, 1261, 1266, 1267,ст. 1268 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128,133, 141, 197, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України:

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, третя особа: Криворізька міська рада про визначення часток у спільному сумісному майні подружжя, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя належало, кожному окремо, в праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частці:

- житлового будинку (А-1), загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (Б), погріб (В), вбиральня (Г), сарай (Д), гараж (Е), водоколонка І, вимощення ІІ, огорожа №1-2, який розташований на за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, розміром 0, 0707 га, кадастровий номер::08:447:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року, серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7038.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 1/4 частку житлового будинку (А-1), загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (Б), погріб (В), вбиральня (Г), сарай (Д), гараж (Е), водоколонка І, вимощення ІІ, огорожа №1-2, який розташований на за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/4 частку земельної ділянки, розміром 0, 0707 га, кадастровий номер::08:447:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року, серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7038.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

- 1/4 частку житлового будинку (А-1), загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (Б), погріб (В), вбиральня (Г), сарай (Д), гараж (Е), водоколонка І, вимощення ІІ, огорожа №1-2, який розташований на за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/4 частку земельної ділянки, розміром 0, 0707 га, кадастровий номер::08:447:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року, серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7038.

Визнати за позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 1/8 частку житлового будинку (А-1), загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (Б), погріб (В), вбиральня (Г), сарай (Д), гараж (Е), водоколонка І, вимощення ІІ, огорожа №1-2, який розташований на за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/8 частку земельної ділянки, розміром 0, 0707 га, кадастровий номер::08:447:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року, серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7038.

Визнати за позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 ,в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

- 1/8 частку житлового будинку (А-1), загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (Б), погріб (В), вбиральня (Г), сарай (Д), гараж (Е), водоколонка І, вимощення ІІ, огорожа №1-2, який розташований на за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/8 частку земельної ділянки, розміром 0, 0707 га, кадастровий номер::08:447:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року, серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7038.

Визнати за позивачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 ,в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 1/8 частку житлового будинку (А-1), загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (Б), погріб (В), вбиральня (Г), сарай (Д), гараж (Е), водоколонка І, вимощення ІІ, огорожа №1-2, який розташований на за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/8 частку земельної ділянки, розміром 0, 0707 га, кадастровий номер::08:447:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року, серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7038.

Визнати за позивачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 ,в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

- 1/8 частку житлового будинку(А-1), загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (Б), погріб (В), вбиральня (Г), сарай (Д), гараж (Е), водоколонка І, вимощення ІІ, огорожа №1-2, який розташований на за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/8 частку земельної ділянки, розміром 0,0707 га, кадастровий номер::08:447:0012, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06.10.1998 року, серія ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7038.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя: М.В. Бутенко