_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/852/17
Провадження № 2/947/975/20
УХВАЛА

25.08.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кирикової О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Одесі клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення повторної судово-психіатричної експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді цивільна справа №520/852/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якій позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05 березня 2015 року, стосовно квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за №1293.

В рамках розгляду вказаної справи, КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, на підстави ухвали суду від 05.04.2018 року, було проведено судово-психіатричну експертизу, за наслідком чого суду було надано відповідний висновок №262 (а.с.208-213, І том), відповідно до якого здійснено висновок, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час укладення та підписання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293, виявила ознаки психічного розладу у вигляді «Органічного афективний розладу судинного ґенезу у вигляді важкого депресивного епізоду з психотичними симптомами, переважно маячними». ОСОБА_3 за своїм писхічним станом, не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення та підписання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293. Також встановлено, що ОСОБА_3 у теперішній час також виявляє ознаки психічного розладу у вигляді «Органічного афективного розладу судинного ґенезу у вигляді помірного депресивного епізоду з психотичними симптомами за анамнезом», який за глибиною на ступенем виразності афективних порушень, суттєво впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 з посиланням на те, що вказане експертне дослідження, за наслідком чого було надано висновок судово-психіатричної експертизи за №262, проведене за відсутності медичної документації про психічний стан досліджуваної особи ОСОБА_3 , просить суд призначити повторну судово-психіатричну експертизу, що підтверджується відповідним клопотанням від 28.02.2019 року за вх. №9465/19.

У підготовчому судовому засіданні 25.08.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 підтримала частково вказане клопотання та просила суд призначити повторну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічним розладом,тимчасовим функціональним розладом психіки із порушенням фізіологічних процесів в організмі, або інших хворобливих явищ, під час укладення та підписання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293, з урахуванням результатів стаціонарного лікування, яке мало місце у період з 10.02.2015 року по 27.02.2015 року?

- Чи могла ОСОБА_3 , за своїм психічним станом, повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними під час укладення та підписання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293?

Представник відповідача стосовно експертної установи поклалась на розсуд суд та просила суд визначити відповідну установу, крім КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, якою проводилась попередня експертиза, з метою усунення будь-яких нарікань в об`єктивності і неупередженості експерта.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання з посиланням на необґрунтованість та відсутність підстав для призначення повторної експертизи.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали спарви, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами зокрема - висновками експертів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно з ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Пунктом 2 частини 1 статті 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: психічний стан особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна судова експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

З урахуванням того, що предметом спору в цій справі є оспорювання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293, з підстав того, що ОСОБА_3 , під час його укладення і підписання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, через свій психічний стан, суд вважає, що в цій справі обов`язковим є призначення судово-психіатричної експертизи, для встановлення психічного стану ОСОБА_3 .

На виконання вимог ст. 105 ЦПК України, ухвалою суду від 05.04.2018 року було призначено відповідну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради.

На виконання зазначеного експертного дослідження, експертами КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради було проведено судово-психіатричну експертизу та надано відповідний висновок №262 (а.с.208-213, І том), відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час укладення та підписання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293, виявила ознаки психічного розладу у вигляді «Органічного афективний розладу судинного ґенезу у вигляді важкого депресивного епізоду з психотичними симптомами, переважно маячними». ОСОБА_3 за своїм писхічним станом, не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення та підписання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293. Також встановлено, що ОСОБА_3 у теперішній час також виявляє ознаки психічного розладу у вигляді «Органічного афективного розладу судинного ґенезу у вигляді помірного депресивного епізоду з психотичними симптомами за анамнезом», який за глибиною на ступенем виразності афективних порушень, суттєво впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Представником відповідача ОСОБА_1 висловлено незгоду з вказаним висновком експерта, з посиланням на його необґрунтованість і неповноту проведеного дослідження.

В обґрунтування незгоди з висновком експертів за №262 від 20.06.2018 року представником відповідача надано до суду висновок фахівця №8 від 17.08.2020 року, проведеного, на підставі запиту адвоката Єрьоменко Л.В. від 10.08.2020 року, фахівцем в галузі судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 , який має вищу юридичну освіту, науковий ступень кандидата медичних наук, вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «судово-психіатрична експертиза», вищий кваліфікаційний клас судового експерта, 20 річний стаж експертної роботи.

На розв`язання фахівця було надано запитання: «Чи дотримані нормативні та методичні вимоги при складанні висновку судово-психіатричних експертів від 20.06.2018 року за №262 відносно ОСОБА_3 ?».

Відповідно до вказаного висновку фахівця, виконавець визначив істотну неповноту досліджених матеріалів під час проведення судово-психіатричної експертизи, за наслідком якої надано вказаний висновок за №262, що полягає в наступному:

- не з`ясовано питання про перебування ОСОБА_3 на психіатричному та наркологічному обліку, з урахуванням того, що такі відомості є базовими та загальнообов`язковими для будь-якої судово-психіатричної експертизи. У випадку, якщо підекспертна перебувала на обліку у відповідному закладі (наприклад, у міському ПНД), необхідно було витребувати медичну карту амбулаторного хворого;

- не були витребувані загальні медичні карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 з клініки Святої Катерини та зі звичайної поліклініки (амбулаторії) за місцем її проживання. Враховуючи хронічні соматичні захворювання, підекспертна мала б перебувати у полі зору лікарів амбулаторної служби;

- не досліджувались медичні карти стаціонарного хворого з Дорожньої лікарні (де ОСОБА_3 перебувала у 2012 р.) і з Центру реконструктивної та відновної медицини (університетської клініки), де вона двічі лікувалася стаціонарно (у 2012 р. та у 2015 р.). Важливим є те, що при обох госпіталізаціях у Центрі реконструктивної та відновної медицини підекспертну оглядав психіатр, причому результати психіатричної консультації у 2015 р. істотно суперечать даним подальшого психіатричного спостереження;

- експертами не були отримані і не досліджувались пояснення відповідачів (які, напевно, могли особисто спілкуватися з ОСОБА_3 ) і нотаріуса ОСОБА_5 (яка посвідчувала оспорюваний договір). Ці особи могли б описати поведінку підекспертної безпосередньо у період часу, що цікавить суд, розкрити деталі ситуації правочинів і мотиви складання підекспертною договорів купівлі-продажу. Немає також і показань будь-яких незацікавлених свідків сусідів, знайомих, працівників соціальних та комунальних служб, лікарів тощо. Такі пояснення дозволили б визначити позагоспітальну динаміку психічного стану, конкретний рівень соціальної та побутової адаптації. Важливо було знати, в яких умовах мешкала підекспертна, як вона проводила свій вільний час, якою мірою обслуговувала себе у побуті.

У наданому до суду висновку фахівця, останнім надано ряд клінічних фактів, які на думку фахівця ставлять під сумнів наявність у ОСОБА_3 тяжкої депресії із психотичними симптомами станом на березень 2015 р., а саме виходячи з наступного:

- фахівцем зазначено, що за час перебування ОСОБА_3 у Центрі реконструктивної і відновної медицини з 22.01.2015 по 02.02.2015 (тобто вже після психотравмуючої події смерті сина, і лише за 1-2 тижні перед госпіталізацією до ООМЦПЗ) вона була доступною продуктивному контакту і в неї не фіксувалося проявів глибокої депресії або маячних ідей. Напроти, відмічені в неї тривожно-депресивні прояви були кваліфіковані в рамках розладу адаптації, тобто порушення неглибокого, непсихотичного ступеня вираженості. За наслідком чого фахівець зазначив, що якщо у ОСОБА_3 і мало місце погіршення психічного стану у зв`язку із смертю сина, то таке погіршення не спричинило виникнення симптомів тяжкого, психотичного рівня;

- фахівцем зазначено, що незважаючи на незначну тривалість стаціонарного психіатричного лікування у лютому 2015 р. (менше місяця), у ОСОБА_3 була відмічена значна редукція як маячної, так і депресивної симптоматики. Якщо експерти передбачали тяжкий ступінь депресивного синдрому на момент початку стаціонарного лікування у лютому 2015 р., то станом на березень 2015 р. така діагностична версія вже не мала вагомих підстав, як зазначив фахівець, оскільки на момент виписки 27.02.2015 відмічався лише субдепресивний фон настрою, що вказувало на легкий або субклінічний рівень депресії; показань для примусового лікування не було;

- фахівцем зазначено, що протягом наступних 1,5 року, з березня 2015 р. по вересень 2016 р., підекспертна до психіатричного стаціонару не госпіталізувалася. Між тим тяжкий депресивний синдром (навіть без маячної симптоматики) має дуже інтенсивні психопатологічні прояви і безумовно потребує невідкладної психіатричної допомоги у стаціонарних умовах. У такому стані пацієнти неспроможні задовольняти навіть звичайні побутові потреби і нездатні до звичайного спілкування;

- фахівцем зазначено, що на момент наступної психіатричної госпіталізації у вересні 2016 р. вказувалося, що поступово психічний стан знову погіршився, за наслідком чого фахівець констатує, що після попереднього курсу стаціонарного лікування мав місце період покращення, що не відображено у висновку;

- фахівцем зазначено, що з висновку експертів вбачається, що на момент експертного обстеження 20.06.2018 у ОСОБА_3 не було виявлено ані тяжкого депресивного синдрому, ані маячної симптоматики, в той час як ці прояви відмічалися при другій психіатричній госпіталізації у вересні-жовтні 2016 р. Таким чином, фахівець вважає, що експерти по суті констатували покращення психічного стану ОСОБА_3 у період з 2016 по 2018 р.р., однак жодним чином не пояснили та не деталізували це у мотивувальній частині висновку. Одночасно фахівцем зазначено що, така позитивна динаміка протягом 2016-2018 р.р. цілком допускає імовірність покращення і в період з лютого 2015 р. по вересень 2016 р., з відновленням стабільного, збереженого психічного стану.

За наслідком викладеного, фахівцем у висновку №8 від 17.08.2020 року здійснено висновок, що висновок судово-психіатричних експертів від 20.06.2018 № 262 відносно ОСОБА_3 складений з істотними порушеннями нормативних та методичних вимог. Відомості про експертів представлені неповно та неточно. Експертний аналіз відзначається очевидною неповнотою: не з`ясовано питання про перебування ОСОБА_3 на психіатричному та наркологічному обліку; не отримані оригінальні медичні карти з ряду амбулаторних та стаціонарних медичних закладів, у тому числі з Центру реконструктивної та відновної медицини; немає пояснень відповідачів, нотаріуса та незацікавлених свідків стосовно психічного стану підекспертної на період, що цікавив суд. Встановлені експертами діагнози не повністю відповідають чинній Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду. Диференційна діагностика проведена неповно, а аргументація експертного висновку є недостатньо переконливою з наукової точки зору.

На зазначений висновок фахівця, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 надав до суду письмові пояснення, в яких посилається на необґрунтованість доводів фахівця стосовно неповноти та неточності висновку судово-психіатричної експертизи за №262 від 20.06.2018 року.

На підставі викладеного судом встановлено, що у сторін по справі виникли суперечності у наданому КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради висновку №262 від 20.06.2018 року, за наслідком проведеної судово-психіатричної експертизи.

Стосовно надання оцінки зазначеному висновку, судом приймається до уваги, що відповідно до статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Одночасно судом враховується, що як роз`яснено у п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Відповідно до п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Частиною 5 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши пояснення представників сторін по справі, враховуючи предмет спору в цій справі, значення справи для сторін, заявлених сторонами по справі вимог та заперечень, з огляду на те, що у сторін виникли суперечності стосовно висновку експертизи № 262 від 20.06.2018 року, сприяючи учасникам судового процесу у реалізації їх процесуальних прав та обов`язків, що буде сприяти повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи, що в свою чергу відповідає задачам цивільного судочинства, а також з урахуванням того, що предметом спору є надання оцінки психічному стану особи під час вчинення відповідних дій, що повинно бути встановлено беззаперечними доказами, суд вважає за необхідне призначити по справі повторну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити заявлені представником відповідача питання.

Відповідно до ч.3 ст.103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Відповідно до Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженої Наказом МОЗ України 08.05.2018 року за №865, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 року №719/32171, судово-психіатричну експертизу (далі - СПЕ) проводять державні спеціалізовані судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України.

СПЕ проводять особи, які відповідають вимогам, передбаченим статтею 10 Закону України «Про судову експертизу». Призначення СПЕ, обов`язки, права та відповідальність судових експертів (далі - експерти) визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Кримінальним кодексом України, Законом України «Про судову експертизу».

Стосовно експертної установи, оскільки сторонами такої не обрано, суд вважає за необхідно призначити проведення повторної судово-психіатричної експертизи експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 103-а), на якого покладено виконання повторних експертиз з усіх регіонів України в особливо складних випадках.

Відповідно до статті 107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Під час проведення підготовчого судового засідання, судом були витребувані оригінали медичних карток КУ «ООМЦПЗ» за №3505 та №709 стосовно хворої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які суд вважає з необхідно надати в розпорядження експертів, разом з матеріалами справи, для проведення повторної судово-психіатричної експертизи.

Витрати за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1 , як заявника відповідного клопотання, на підставі якого судом призначено повторну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі призначення судом експертизи.

Згідно з п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 252 цього Кодексу, - на час проведення експертизи.

Оскільки для проведення повторної судово-психіатричної експертизи потрібен значний проміжок часу, суд вважає, що провадження по цивільній справі №520/852/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним слід зупинити на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 103-107, 113, 261, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення повторної судово-психіатричної експертизи задовольнити.

Призначити по цивільній справі №520/852/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої здійснити за наявними документами в матеріалах справи, на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічним розладом,тимчасовим функціональним розладом психіки із порушенням фізіологічних процесів в організмі, або інших хворобливих явищ, під час укладення та підписання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293, з урахуванням результатів стаціонарного лікування, яке мало місце у період з 10.02.2015 року по 27.02.2015 року?

2. Чи могла ОСОБА_3 , за своїм психічним станом, повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними під час укладення та підписання договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1293?

Проведення експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 103-а).

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

У розпорядження експертів направити матеріали цивільної справи №520/852/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, та оригінали медичних карток з КУ «ООМЦПЗ» за №709, №3505 стосовно ОСОБА_3 .

Витрати по проведенню експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 з`явитися на виклик експерта для проведення судово-психіатричної експертизи.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_3 наслідки ухилення від участі в проведенні експертизи, які передбачені ст. 109 ЦПК України, відповідно до якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у цивільній справі №520/852/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним - зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.