РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/14974/19

Провадження № 22-ц/4815/48/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Бондаренко Н. В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління праці та соціального захисту населення

виконавчого комітету Рівненської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2019 року у складі судді Галінської В. В., ухвалене в м. Рівне о 09 год. 02 хв., повний текст рішення складено 23 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними і відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями органу державної влади в розмірі 12776,80 грн. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням комісії з питань призначення усіх видів соціальної допомоги та надання пільг за фактичним місцем проживання від 22.06.2018 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 було призначено житлову субсидію на понаднормову площу. Її мати, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не була одинокою людиною, з нею ніхто не проживав і прописаний не був, а її діти згідно законодавства України в змозі вступити в спадок тільки через 6 місяців, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3. 01 квітня 2018 року із отриманої платіжки за опалення та гаряче водопостачання їй стало відомо, що на особовий рахунок № НОМЕР_1 нараховано борг в сумі 5076,45 грн., при тому, що на початок січня 2019 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 була переплата в розмірі 2474,41 грн., яка щомісячно зростала в зв`язку з економією тепла. У відповіді № 04-05/879/882 від 08.04.2019 року на її запит щодо виникнення боргу начальник служби збуту «Рівнотеплоенерго» Белеля О. А. повідомила щодо зняття субсидії управлінням праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому. У відповіді № 03-18 від 24.04.2019 року на її запит щодо законності зняття субсидії і зникнення з особового рахунку покійної ОСОБА_2 . 1558,6 грн.+137,86 грн. начальником УПСЗН Мельник В. М. відмовлено в наданні інформації. 22 липня 2019 року вона продала квартиру і тому була змушена заплатити за всі комунальні послуги, які нараховувались весь цей час. Вказує, що ОСОБА_2 не є одинокою особою, адже в її особовій справі в УПСЗН наявні відомості про дітей. Додає, що в Управлінні праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому ведеться облік одиноких людей, а ОСОБА_2 в цьому обліку відсутня. Вважає, що підстав для припинення надання субсидії всередині опалювального сезону не існувало, що підтверджує навмисне невиконання управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради законодавства України при виконанні службових обов`язків. Із наведених підстав просила позов задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2019 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, діями органу державної влади в розмірі 10 147 гривень 40 копійок. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради в прибуток державного бюджету 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 , якій було призначено субсидію, не була одинокою особою, а тому підстав для припинення надання субсидій після її смерті, передбачених п. 22 Положення про порядок призначення житлових субсидій, за адресою проживання останньої, не існувало.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вважає помилковим висновок місцевого суду про те, що оскільки померла ОСОБА_2 не є одинокою особою, тому підстав для припинення надання останній субсидій, передбачених п. 22 Положення, не існувало. Пояснює, що умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій здійснюється відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 року. Додає, що відповідно до вимог цього Положення на підставі рішення комісії з питань призначення усіх видів соціальної допомоги та надання пільг за фактичним місцем проживання від 22.06.2018 року (протокол №17), ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 було призначено житлову субсидію на понаднормову площу (за вказаною адресою зареєстрована лише заявниця). Враховуючи факт смерті одержувача субсидії - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, надання раніше призначеної субсидії з 01.12.2018 року було у зв`язку із виникненням обставин, які унеможливлюють надання житлової субсидії. Звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживала за іншою адресою - АДРЕСА_2 , а, отже, право на одержання житлової субсидії позивач могла б мати за своїм місцем реєстрації. Рішення про припинення з 01.12.2018 року надання житлової субсидії ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку із смертю останньої незаконним не визнавалось. Вважає, що Управління діяло у межах наданих повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства України при прийнятті рішення про припинення надання житлової субсидії ОСОБА_2 , а правовідносини між Управлінням та ОСОБА_1 щодо надання житлової субсидії взагалі не виникали. Із наведених підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині стягнення шкоди в розмірі 10 147,40 грн. та судових витрат в розмірі 768,40 грн. та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням комісії з питань призначення усіх видів соціальної допомоги та надання пільг за фактичним місцем проживання від 22.06.2018 року, оформленого протоколом №17, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 було призначено житлову субсидію на понаднормову площу.

Дана обставина визнана відповідачем.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20 листопада 2018 року, актовий запис №1903 (а.с. 3).

01 грудня 2018 року ОСОБА_2 знято з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, на підставі Повідомлення про громадян, які померли за листопад 2018 року (а.с. 42-43).

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 у квітня 2019 року зверталася із запитом до ТОВ «Рівнотеплоенерго» про надання інформації щодо зняття субсидії за особовим рахунком № НОМЕР_1 , на яку отримала відповідь листом № 04-05/879/882 від 08.04.2019 року, де їй було роз`яснено право звернення до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому (а.с. 4, 4зв).

У квітні позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому, у відповідь на яке листом № 03-18 від 24.04.2019 року Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому повідомило її, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 житлова субсидія призначалася іншій особі, а тому надати роз`яснення щодо призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг немає законних підстав (а.с. 5).

24 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на ім`я начальника УПСЗН Рівненського міськвиконкому Мельник В.М. щодо протиправності дій і незаконності зняття субсидії. Відповіддю №03-34 від 27.06.2019р. було роз`яснено, що управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради діяло в межах повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства.

Як встановлено судом та підтверджується наведеними обставинами справи, спірні відносини між сторонами виникли з приводу припинення відповідачем надання субсидії матері позивачки за місцем її проживання після її смерті.

Згідно п. 22 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ № 848 від 21.10.1995 (зі змінами та доповненнями), надання субсидії припиняється за рішенням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у разі, коли виникли обставини, що унеможливлюють надання житлової субсидії, зокрема у разі переїзду домогосподарства в інше житлове приміщення (будинок), іншу місцевість, у разі смерті одинокої особи.

На підставі вищезазначеного п.22 Положення, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 було припинено раніше призначену житлову субсидію.

Припиняючи надання субсидії, відповідач виходив з того, що мати позивачки ОСОБА_2 була одинокою особою.

Разом з тим, ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», одинока особа визначається як особа, яка не має працездатних родичів, зобов`язаних за законом її утримувати.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про соціальні послуги» право на безоплатне соціальне обслуговування (отримання соціальних послуг) у державних та комунальних установах мають громадяни, не здатні до самообслуговування у зв`язку з похилим віком, хворобою, інвалідністю і не мають рідних, які повинні забезпечити їм догляд і допомогу (тобто, одинокі).

Як вбачається з Декларації про доходи і втрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, поданої 01 червня 2018 року ОСОБА_2 відповідачу, її сімейний стан - незаміжня (а.с. 37 зв). Крім того, позивачка по справі - ОСОБА_1 , яка зареєстрована за іншою адресою, є дочкою ОСОБА_2 , а тому передбачені законом підстави вважати останню одинокою особою - відсутні. Наведені обставини спростовують відповідні покликання апеляційної скарги та суперечать положенням закону.

Апеляційний суд також враховує, що відповідачем на підтвердження того, що покійна ОСОБА_2 була одинокою особою не надано жодних доказів, попри те, що саме Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому здійснює облік одиноких людей.

Що стосується викладених в апеляційній скарзі доводів про безпідставність стягнення шкоди, то вони апеляційним судом відхиляються з наступних міркувань.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначаються Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 № 848.

Відповідно до положень п. 2 Положення № 848 право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Як вбачається із заяви від 01 червня 2018 року, ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії на всі види послуг.

Рішенням комісії з питань призначення усіх видів соціальної допомоги та надання пільг за фактичним місцем проживання від 22.06.2018 року, оформленого протоколом №17, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 було призначено житлову субсидію на понаднормову площу.

Здійснений місцевим судом перерахунок сум, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 10 147,40 грн. апеляційний суд вважає правильним, таким, що відповідає вимогам вищевказаного Положення, та апелянтом не спростований належними, достовірними та переконливими доказами.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Бондаренко Н. В.