Провадження № 2/522/6410/20
01 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді - Науменко А.В.,
за участю секретаря судового засідання - Звонецької І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу а позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності,-
Вищевказана товарна біржа знаходилася за адресою: АДРЕСА_2 .
На час укладення договору був чинним Закон України «Про товарну біржу» відповідно до якого угоди зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На даний час позивач дізналася, що зазначений договір не є дійсним та необхідно в судовому порядку визнати його дійсність.
У судове засідання позивач не з`явилась, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином. Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вищевказана товарна біржа знаходилася за адресою: АДРЕСА_2 .
З приводу отримання дублікатів правовстановлюючих документів позивач звернулася до КП «БТІ» ОМР. Згідно відповіді на запит від 01.09.2020 року БТІ повідомило, що інвентаризаційної справи та копій документів не зберіглося, а наявний лише запис про державну реєстрацію права власності за мною у реєстровій книзі 427 пр. на стор. 43, р. № 981.
Суд вбачає, що з приводу отримання дублікату позивач також звернулася до Одеської товарної біржі, яка до теперішнього часу як юридична особа не ліквідована. На що позивачу було повідомлено, що зберіглась лише копія, в якій відсутня частка тексту договору, яку позивачу надали.
На час укладення договору був чинним Закон України «Про товарну біржу» відповідно до якого угоди зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На даний час позивач дізналася, що зазначений договір не є дійсним та необхідно в судовому порядку визнати його дійсність.
Оскільки зазначений договір зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 24 березня 2003 року в реєстровій книзі 427 пр. на стор. 43, р. № 981, то позивач у встановленому законом порядку набула право власності на зазначену квартиру.
Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцям екземпляра договору, другий екземпляр залишений на зберігання в біржі, однак до теперішнього часу він не зберігся.
Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Позивачем було переоформлено лицьовий рахунок щодо обслуговування квартири на своє ім`я, що підтверджується відповідними довідками про склад осіб, зареєстровано своє місце проживання у цій квартирі та позивач здійснює платежі за комунальні послуги.
Крім того, суд встановлює, що у 09.04.2003 року ОМБТІ та РОН виготовлено технічний паспорт на кв. АДРЕСА_1 , в якому покупець вказана власником квартири.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.ст.. 8, 9, 15 Закону України № 1956-XII від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.
Отже, за вказаним договором позивач набув права власності на вказану квартиру.
Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Як встановлено судом, на даний час позивач не може розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої майнові права, оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 1996 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору.
Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст.ст.. 224, 227 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.
Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України (у редакції 2014 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає Позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
На підставі вищезазначеного суд вважає можливим захистити права Позивача та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.
Щодо позовних позивача про визнання права власності, суд не знаходить правових підстав для їх задоволення, оскільки, згідно відповіді КП БТІ ОМР, вбачається, що зазначений договір вже зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 24 березня 2003 року в реєстровій книзі 427 пр. на стор. 43, р. № 981, таким чином позивач у встановленому законом порядку набула право власності на зазначену квартиру.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності- задовольнити частково
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 09 грудня 2020 року.
Суддя: А.В. Науменко