Справа № 307/3314/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі МІЦІ О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді заяву Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 307/3314/19 за позовом ОСОБА_1 до Відділу охорони здоров`я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради на ухвалу Тячівського районного суду від 25 червня 2020 року, повний текст якої складено 25 червня 2020 року, головуюча суддя Сойма М.М., -

встановив:

ТУ ДСА України в Закарпатській області 12.06.2020 звернулося до суду із зазначеною заявою мотивуючи таким.

Управління Державної казначейської служби у Тячівському районі Закарпатської області у зв`язку з припиненням юридичної особи-боржника Відділу охорони здоров`я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області повернуло заявнику виконавчий лист, виданий Тячівським районним судом 13.04.2020 у справі № 307/3314/19, щодо стягнення судового збору в сумі 768,40 грн.

Державна судова адміністрація України є належним стягувачем вказаного судового збору і в разі вибуття з виконавчого провадження боржника вправі ставити питання про заміну його правонаступником (ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України).

Посилаючись на ці обставини, стягувач ТУ ДСА України в Закарпатській області просив замінити боржника Відділ охорони здоров`я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, , у справі № 307/3314/19 на його правонаступника Комунальне некомерційне підприємство «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради, .

Ухвалою Тячівського районного суду від 25.06.2020 заяву задоволено, замінено боржника Відділ охорони здоров`я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, , на його правонаступника Комунальне некомерційне підприємство «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради, , із примусового виконання виконавчого листа № 307/3314/19 про стягнення з Відділу охорони здоров`я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в розмірі 768,40 грн.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із її обґрунтованості.

КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради оскаржило ухвалу суду першої інстанції як постановлену з порушенням вимог закону, просить її скасувати. У скарзі зазначає, що суд не мав підстав для заміни боржника зі сплати судового збору з Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації саме на КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради, оскільки лікарня не є правонаступником районного відділу охорони здоров`я і жодних доказів про таке немає. Крім того, про таке правонаступництво взагалі не могло йтися, позаяк відділ охорони здоров`я був структурним підрозділом Тячівської райдержадміністрації, відповідно, був органом державного управління, а районна лікарня є самостійним підприємством, що належить до комунальної власності. Під час ліквідації районного відділу охорони здоров`я районна лікарня не визначалася його правонаступником.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТУ ДСА України в Закарпатській області Симканич В.В., яка апеляцію не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність представника апелянта, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Конституцією України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст. 129-1). Аналогічні положення щодо обов`язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлені й частиною 1 статті 18 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містить правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішення суду, що набрало законної сили, за заявою особи, на користь якої воно ухвалено, звертається до виконання (ст. 431 ЦПК України). Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією, Законами України та іншими нормативно-правовими актами (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження (Закон № 1404-VIII)). Дії, що вчиняються під час виконавчого провадження, є за своєю правовою природою процесуальними, що окрім змісту відповідного законодавства підтверджується й правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у ряді справ (постанова від 23.04.2014 у справі № 6-26цс14, постанова від 19.08.2014 у справі № 3-56гс14, постанова від 30.03.2016 у справі № 6-2411цс15 та ін.) та практикою Верховного Суду.

За приписами ст. 442 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, ст. 15 ч. 5 Закону № 1404-VIII, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ці правила застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ст. 442 ч. 5 ЦПК України).

Відповідно до норм ЦПК України, обґрунтованість заяви щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, щодо підстав для такої заміни, зокрема, у зв`язку з правонаступництвом стосовно боржника, щодо інших фактів і обставин, які повинні слугувати підставами для задоволення заяви, повинна доводитись заявником за загальними правилами доказування в цивільному процесі, заявник на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета заяви, її вмотивування, здійснює обов`язок доказування обґрунтованості заяви та здійснює інші процесуальні права, виконує процесуальні обов`язки (ст.ст. 12, 13, 43, 49, 76-81 ЦПК України). Про задоволення заяви рішення може бути прийняте лише за умови її обґрунтованості та доведеності (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Отже, право стягувача у виконавчому провадженні ініціювати питання про заміну боржника у цьому провадженні, який вибув, його правонаступником не може ставитися під сумнів як таке, що, однак, не звільняє стягувача від обов`язку обґрунтувати та довести відповідну заяву належним чином.

Звернувшись до суду по заміну боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Тячівським районним судом 13.04.2020 у справі № 307/3314/19 щодо стягнення судового збору в сумі 768,40 грн з Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації Закарпатської області до спеціального фонду Державного бюджету України, ТУ ДСА України в Закарпатській області послалося лише на те, що Управління Державної казначейської служби у Тячівському районі Закарпатської області у зв`язку з припиненням юридичної особи-боржника Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації повернуло заявнику цей виконавчий лист. На підтвердження цієї обставини заявник подав лист Управління Державної казначейської служби у Тячівському районі Закарпатської області від 02.06.2020 № 02-15/112 (а.с. 5-6). Відтак, оскільки Державна судова адміністрація України є належним стягувачем вказаного судового збору, то у зв`язку з вибуттям із виконавчого провадження боржника такого слід у порядку ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України замінити його правонаступником, а саме Комунальним некомерційним підприємством «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради.

Інших підстав і доводів по суті на обґрунтування заміни в проханий спосіб боржника у виконавчому провадженні заява стягувача не містить. До заяви не додані докази, а в заяві відсутні посилання на такі власне щодо факту правонаступництва КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради за ліквідованим Відділом охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 19.11.2019, що набрало законної сили 20.02.2020, у справі № 307/3314/19 за позовом ОСОБА_1 до Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації Закарпатської області про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, стягнуто з Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації: на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 24874,54 грн; на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн (а.с. 50-54).

Апелянт КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради заперечує своє правонаступництво після ліквідації Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації.

З доданого до апеляційної скарги розпорядження виконувача обов`язків голови Тячівської райдержадміністрації М. Полажинця від 28.10.2019 № 499 «Про ліквідацію відділу охорони здоров`я Тячівської районної державної адміністрації» випливає, що зазначений Відділ був юридичною особою публічного права, структурним підрозділом Тячівської райдержадміністрації (місцевого органу виконавчої влади), процедура ліквідації мала розпочатися 01.11.2019, вказівка на правонаступництво після ліквідації Відділу в розпорядженні відсутня (а.с. 27).

Зазначене відповідає нормам ст.ст. 5, 11, 22, 42 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженого Постановою КМ України від 26.09.2012 № 887, щодо статусу Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації.

Державна реєстрація припинення юридичної особи органу державної влади Відділу охорони здоров`я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, , за загальнодоступними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була проведена 03.02.2020.

Статут КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради був зареєстрований 28.08.2019 (а.с. 28-29). Згідно зі Статутом, КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги, та утворене шляхом перетворення Комунального закладу «Тячівська районна лікарня № 1» у КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради; власником підприємства є Тячівська районна рада; підприємство створене на базі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тячівського району (п.п. 1.1., 1.2., 1.5.).

Під час апеляційного розгляду справи судом були отримані:

від Тячівської райдержадміністрації при листі від 13.10.2020 № 03-18/1360/761 ліквідаційний баланс Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації на 01.01.2020, з якого вбачається, зокрема, наявність зобов`язань за платежами до бюджету загальною сумою 11259,00 грн (без розшифровки зобов`язань), а також опис документів, наданих 03.02.2020 державному реєстратору для реєстрації припинення цієї юридичної особи;

від Головного управління ДПС у Закарпатській області лист від 13.10.2020 № 14018/10/07-16-13-02-08 про те, що Відділом охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації 08.01.2020 подано баланс станом на 31.12.2019, заборгованість за цим Відділом за податками, зборами, іншими платежами станом на 13.10.2020 відсутня;

від Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації лист від 12.10.2020 № 2305/01-10 про те, що Відділ охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації був структурним підрозділом Тячівської райдержадміністрації та самостійною юридичною особою; питання сплати судового збору в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ліквідаційного балансу Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації не належать до компетенції Департаменту.

Правонаступництво в разі ліквідації юридичної особи публічного права, якщо у процедурі ліквідації спеціально не обумовлено інше, здійснюється за загальними правилами, встановленими законом (ст.ст. 104-112 ЦК України), зокрема:

юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації; у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників; юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 ч.ч. 1, 5);

учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до ЦК України призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється (ст. 105 ч. 3);

ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств…, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб (ст. 111 ч. 4);

майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом (ст. 111 ч. 12);

ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує подання державному реєстраторові документів, передбачених законом для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в установлений законом строк (ст. 111 ч. 14).

У справі відсутні дані та докази щодо правонаступництва КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради (комунальним некомерційним підприємством) після ліквідації Відділу охорони здоров`я Тячівської райдержадміністрації (структурного підрозділу місцевого органу виконавчої влади). Стягувач у виконавчому провадженні не довів законодавчих, розпорядчих чи інших законних підстав для такого правонаступництва, факту такого правонаступництва, в тому числі, щодо зобов`язань зі сплати присудженого в цивільній справі № 307/3314/19 судового збору. Не встановлені в порядку ст.ст. 76-82 ЦПК України такі факти і обставини й судом першої інстанції.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ч. 2 ЦПК України апеляцію, доводи якої заслуговують на увагу, слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, яка не ґрунтується на законі, скасувати, в задоволенні заяви стягувача про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ч. 2, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради задовольнити, ухвалу Тячівського районного суду від 25 червня 2020 року скасувати, у задоволенні заяви Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 307/3314/19 відмовити.

Судовий збір, сплачений Комунальним некомерційним підприємством «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради (ідентифікаційний код юридичної особи 01992682) за подання апеляційної скарги у сумі 2102,00 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 7 грудня 2020 року.

Судді