Провадження № 2-о/344/217/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківській міській суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ТринчукаВ.В.,

за участю секретаря судових засідань: Горайської Ю.В.

заявника: ОСОБА_1

заінтересованої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківськ заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , в заяві посилається на те, що вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.12.2019 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На протязі сімейного життя та на даний час, ОСОБА_2 вчиняв та продовжує вчиняти до заявника ОСОБА_1 насильницькі дії, систематично погрожує заявнику, принижує та ображає нецензурною лайкою, вчиняє тиск, маніпуляції, здійснює переслідування та стеження, втручається в особисте життя заявника та її батьків. Також вказує, що коли вона відводить дітей до школи то ОСОБА_2 йде на дистанції одного метра від них та постійно висловлюється нецензурною лайкою, вказані його дії негативно впливають на психологічне здоров`я дітей та викликають у них страх. До заявника постійно приходять смс - повідомлення від ОСОБА_2 які містять погрози.

За захистом дітей, своїх батьків та себе заявник неодноразово зверталась до поліції, про що складено відповідні записи та надані відповіді на звернення. Заявник вказує, що останнім часом її колишній чоловік став агресивніший та все частіше вчиняє психологічне насильство, погрожуючи спричинити їй тілесні ушкодження.

Заявник зазначає, що за наведених обставин посилаючись на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вона змушена звернутись у суд задля забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї та вказує на необхідність застосування до ОСОБА_2 обмежувального примус строком на шість місяців у наступному вигляді:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці приживання заявника та її дітей, що за адресою АДРЕСА_1 та поряд з ним.

2. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

3. Обмежити спілкування з постараждалими дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні заявниця підтримала викладені в заяві вимоги. Заявниця надала пояснення, аналогічні до викладених у заяві про видачу обмежувального припису, просила заяву задовольнити.

4. Заінтересована особа в судовому засідання не заперечила проти викладених в заяві фактів та обставин вчинення домашнього насильства відносно заявника, однак категорично заперечив про вчинення домашнього насильства відносно своїх дітей. Проти задаволення заяви в частині заборони перебувати у місці приживання заявника та заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб не заперечив.

Заслухавши заявника, заінтересовану особу, дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком заявниці ОСОБА_1 , що підтверджується копією рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.12.2019 року по справі № 344/17692/19 (а.с.10). У шлюбі у них народилися діти дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Серія НОМЕР_1 від 31.01.2012, актовий запис № 206) та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Серія НОМЕР_2 від 27.03.2013, актовий запис №614. (а.с.11-12)

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , заявник обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що останній застосовував та застосовує до неї насильницькі дії, систематично погрожує, принижує та ображає нецензурною лайкою, вчиняє тиск, маніпуляції, здійснює переслідування та стеження, втручається в її особисте життя заявника.

У підтвердження фактів викладених у заяві заявник посилається на те, що вона неодноразово зверталася з заявами до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо здійснення над нею домашнього насильства ОСОБА_2 , та які було розглянуті відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». З відповідей Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області встановлено факт вчинення домашнього насильства над заявником її колишнім чоловіком, а саме у матеріалах справи містяться відповіді на звернення ОСОБА_1 від 14.02.2020 року та 28.02.2020 року, відповідно до яких в ході перевірки з приводу звернення заявника в органи поліції опитано ОСОБА_2 , який з даного приводу підтвердив виникнення конфлікту між ним та його колишньою дружиною. Також у даній відповіді зазначається, що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, матеріали передані до Івано-Франківського міського суду (а.с.14-18).

Між тим, за результатом огляду ЄДРСР України встановлено, що провадження в справах про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справ строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, що є нереабілітуючою обставиною, отже наведений заявником фатк домашнього насильства пітдтверджується також результатом розгляду справ про адміністративне правопорушення (постанова в справі № 344/4212/20 від 11.06.2020 року та постанова в справі № 344/4150/20 від 30.06.2020 року. Також позивач у судовому засіданні долучила до матеріалів справи підтвердження отримання нею від ОСОБА_2 смс-повідомлень у змісті яких містяться нецензурні висловлювання та погрози в сторону заявниці.

Пунктом 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.п.6, 8 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

За тлумаченням статті 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Opuz v. Turkey, no. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши відповідальність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Згідно з п.2 ч.1ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до п.7ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до п. 4 ч. 2ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

За правилами ст. 350-5 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Виходячи з наведеного, з урахуванням показань заявниці та відомостей які містяться у матеріалах справи, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо заявниці, є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявниці, такі ризики є реальними та підтверджуються дослідженими доказами, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 необхідно видати обмежувальний припис та покласти на нього обов`язки: Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці приживання заявника та її дітей, що за адресою АДРЕСА_1 та поряд з ним. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб строком на 6 місяців. Щодо вимоги заявника у обмеженні у спілкуванні з постраждалими дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 суд приходить до висновку у вказаній вимозі заявника слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю даної вимоги. Суду не доведено факту вчинення домашнього насильства над неповнолітніми дітьми, а задоволення даної вимоги буде порушенням прав та інтересів як самих дітей так і заінтересованої особи ОСОБА_2 . Відтак заява підлягає до часткового задоволення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.2 ст.350-8 цього Кодексу про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись п.п.6, 7,8 ч.1ст.1, п. 4 ч. 2 ст.26, п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`ст.ст.12,13,81,141,263,265,350-1-350-8 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці приживання заявника та її дітей, що за адресою АДРЕСА_1 та поряд з ним.

2. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису - шість місяців.

В решті вимог заявника відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення складено та проголошено 08.12.2020 року о 16.30 год.

Суддя В.В.Тринчук