Дата документу 29.10.2020
Справа № 334/2050/20
Провадження № 2/334/2522/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

при секретарі Джелановій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, позбавлення батька батьківських прав та стягнення аліментів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, позбавлення батька батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи його наступним.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 05.02.2020 року перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах (систематичне самовільне залишення дитиною місця постійного проживання). Дитина схильна до бродяжництва, не ночує вдома.

04 грудня 2019 року неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно звернулась та була влаштована до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, де перебувала на повному державному забезпеченні. 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 написала заяву, в якій зазначила, що не хоче розлучатися з матір`ю та бажає повернутися додому. 17 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до служби із заявою про повернення доньки в родину та надала необхідний пакет документів.

20 грудня 2019 року згідно з актом про факт передачі дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була передана КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР матері.

30 грудня 2019 року неповнолітня ОСОБА_1 самовільно залишила домівку та працівниками поліції була знайдена 04 січня 2020 року.

05 січня 2020 року неповнолітня ОСОБА_1 знову самовільно залишила домівку. Мати - ОСОБА_2 через службу 102 оголосила доньку в розшук.

08 січня 2020 року згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була влаштована до Православного дитячого будинку «Надія» ім. Злотолинської. Але цього ж дня ОСОБА_1 разом ОСОБА_4 самовільно залишила притулок. 12 січня 2020 року неповнолітніх було знайдено. Неповнолітня ОСОБА_1 була влаштована до КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР.

Протягом 2019-2020 років неповнолітня ОСОБА_1 неодноразово залишала місце свого мешкання та навчання, вела асоціальний спосіб життя, та деякий час перебувала за місцем мешкання ОСОБА_5 , яка збирає у своїй квартирі асоціальні компанії, що вживають наркотичні речовини та алкогольні напої.

Мати неповнолітньої ОСОБА_2 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Крім цього, 15.09.2019 о 23-30 год. до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, звернулась неповнолітня ОСОБА_1 , із повідомленням про те, що її мати ОСОБА_2 12.09.2019 пішла з дому, місце її перебування не відомо, на мобільний зв`язок не виходить. У ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 у період часу з 12.09.2019 по 16.09.2019 перебувала у друзів, де розважалась, при цьому життям та здоров`ям дочки не переймалась.

Стосунки між ОСОБА_6 та її матір`ю - ОСОБА_2 , сповнені неповаги одна до одної, при спілкуванні присутня ненормативна лексика та образливі висловлювання. Мати не являється авторитетом для своєї дочки.

Працівниками ювенальної превенції Дніпровського ВП з неповнолітньою ОСОБА_6 неодноразово проводились профілактичні бесіди, спрямовані на недопущення самовільного залишення сім`ї, навчального закладу та бродяжництва. Однак дівчина належним чином на превентивні заходи не реагувала, посилаючись на ворожнечі стосунки, що склалися між нею та матір`ю та не бажання мешкати під одним дахом з нею, а також жагу помсти та ненависті по відношенню до членів своєї родини.

18 лютого 2020 року до відділу служби надійшов лист КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР щодо неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням, що спеціалістів закладу турбує психологічний стан дівчинки, який значно погіршився. Дівчинка сподівалась на швидке повернення додому, але цього не сталося і такі події негативно вплинули на емоційний стан дитини. На цьому фоні у ОСОБА_1 почали спостерігатися нахили до суїцидальної поведінки, вона наносить собі фізичні ушкодження, що виражається в порізі рук від кистей до ліктя. Після другого випадку до закладу терміново (14.02.2020) була викликана мати - ОСОБА_2 . З бесіди із мамою було виявлено, що такі випадки спостерігалися і раніше вдома, про що вона не попереджала спеціалістів закладу.

У супроводі матері та медичної сестри закладу, неповнолітня була на прийомі у лікаря-психіатра Пологівської БЛІЛ, яка надала рекомендації терміново звернутися до дитячого психіатра, так як у місцевому лікарняному закладі такого спеціаліста немає. Проте 16.02.2020 року ОСОБА_1 , розбивши дзеркало, знову порізала собі руки. До того ж таку поведінку дівчини беруть за приклад й інші діти з нестійким психоемоційним станом.

27.02.2020 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, ОСОБА_2 пояснила, що бажає забрати доньку додому, але зазначали, що впливу на дитину вона не має та занепокоєна, що дитина після повернення додому знову буде покидати місце свого постійного проживання, оскільки донька категорично відмовляється співпрацювати з психологами щодо налагоджування стосунків.

17 березня 2020 року на підставі висновку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради дівчину повернуто в родину матері, відповідно до її заяви на повернення доньки в родину від 02.03.2020року.

Батько неповнолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з листопада 2005 року припинив спільне життя та ведення спільного господарства з ОСОБА_2 , шлюб між ними розірвано. З цього ж часу ОСОБА_3 припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Фактично ОСОБА_3 про неповнолітню доньку ОСОБА_1 не піклується, її життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною не звертався.

27 лютого 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району вирішено визнати стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 незадовільним та звернутися до суду з відповідною заявою.

Позивач просить відібрати неповнолітню ОСОБА_1 від матері без позбавлення її батьківських прав, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись неповнолітня, у розмірі по 1/4 частці з кожного (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідачів щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові.

Відповідачка ОСОБА_2 не погоджуючись із позовом, надала відзив, в якому просила позовні вимоги задовольнити в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки. В іншій частині позовних вимог відмовити, з підстав викладених у відзиві.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також наполягав на задоволенні позову, оскільки поведінка дитини не змінилася, вона постійно залишає місце свого проживання, а мати не має впливу на неповнолітню доньку.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника - адвоката Дьякової Т.В. Просила задовольнити позовні вимоги в частині відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, тому як дійсно перевиховати неповнолітню ОСОБА_1 виявилось неможливим, останнім часом вона залишає постійно житло й не повертається по декілька днів. В частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої ОСОБА_1 та стягнення з нього аліментів на утримання дочки не заперечує. З урахуванням її майнового стану, просить вимоги щодо стягнення з неї аліментів на утримання дочки в розмірі ј частини, задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав листа про розгляд справи без його участі, з урахуванням норм чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, за невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, відзиву на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1 від 24.11.2000 року, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 24 листопада 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 03.10.2006 року розірвано, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 483 від 03.10.2006 року (а.с.16,17).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.10).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.08.2005 року і до повноліття дитини, а також стягнуто кошти на утримання ОСОБА_2 в тому ж розмірі до досягнення дитиною трирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18).

З акту обстеження умов проживання від 18 грудня 2019 року вбачається, що неповнолітня ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 , 1979 року народження, бабусею ОСОБА_10 , 1954 року народження, дідусем ОСОБА_11 , 1953 року народження (а.с.28).

З письмових доказів судом встановлено, що протягом 2019-2020 років неповнолітня ОСОБА_1 неодноразово залишала місце свого мешкання та навчання, вела асоціальний спосіб життя. Так, протягом січня 2020 року неповнолітня ОСОБА_1 тричі залишала місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 : 03.01.2020 та 08.01.2020, а 10.01.2020 самовільно залишила Православний дитячий будинок «Надія», до якого була влаштована відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.01.2020 року.

Працівниками ювенальної превенції Дніпровського відділу поліції з неповнолітньою ОСОБА_6 неодноразово проводились профілактичні бесіди, спрямовані на недопущення самовільного залишення сім`ї, навчального закладу та бродяжництва. Однак, неповнолітня ОСОБА_1 , належним чином на превентивні заходи не реагувала, посилаючись на ворожнечі стосунки, що склались між нею та матір`ю та не бажанням мешкати під одним дахом з нею, а також жагу помсти та ненависті по відношенню до членів родини, насамперед до матері ОСОБА_2 .

З 13 січня 2020 року неповнолітня ОСОБА_1 перебувала у КУ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.01.2020 року.

З листа КУ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР за № 01-16/78 від 18.02.2020р. з`ясовано, що спеціалістів закладу турбує психологічний стан дівчинки, який значно погіршився. Неповнолітня дуже пригнічена та має високий рівень тривожності. На цьому фоні у ОСОБА_1 почали спостерігатися нахили до суїцидальної поведінки, вона наносить собі фізичні ушкодження, що виражається в порізі рук від кистей до ліктя, що відбувалось неодноразово. Перебування дівчинки в закладі потребує не психологічної, а медичної допомоги і відповідно до п.7.6 Положення комунального закладу «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, діти з психічними розладами не мають права знаходитися в закладі (а.с.39).

З висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 05/01-27/0493 від 16.04.2020 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, позбавлення батька батьківських прав вбачається, що орган опіки та піклування дійшов висновку, що батько неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку та вважає за можливе позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення її батьківських прав (а.с.45-49).

У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як встановлено судом, мати не має впливу на неповнолітню дочку ОСОБА_1 , яка постійно залишає місце свого мешкання, підтвердженням чого є визнання ОСОБА_2 вимог щодо відібрання дитини відповідно до поданої нею заяви.

Відповідач ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дочки, не спілкується з нею та не цікавиться її життям, тому суд враховуючи інтереси неповнолітньої ОСОБА_1 , вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відібрати неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення її батьківських прав.

Щодо вимог про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, починаючи стягнення з дня відібрання дитини.

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2005 року, яке набрало законної сили 26 листопада 2005 року, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.08.2005 року і до повноліття дитини (а.с.18).

Таким чином, питання про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_1 вже було вирішено судом.

Враховуючи, що аліменти, які були стягнуті раніше на користь матері дитини на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власністю цієї дитини та дочка зберігає право на аліменти, які вона мала до відібрання від матері, аліменти переходять у розпорядження особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, як правонаступника. Для цього необхідно звернутись в порядку ст. 442 ЦПК України до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні по виконанню вищезазначеного рішення суду.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, задоволенню не підлягають, оскільки підлягають вирішенню в порядку заміни стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2005 року по справі № 2-4660/2005.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь держави відповідно до ст..141 ЦПК України, пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відібрати неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення її батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН № НОМЕР_3 , мешкає: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її утримання, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня відібрання дитини від ОСОБА_2 та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН № НОМЕР_3 , мешкає: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 60 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.)

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.