ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року

м. Черкаси

справа № 712/5432/20 провадження № 22-ц/821/1820/20 категорія 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В.., Нерушак Л.В.

секретар Анкудінов О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Горстка Ярослава Василівна;

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горстка Ярослави Василівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2020 року (постановлене в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Токової С.Є., повний текст виготовлено 29 вересня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу аліментів.

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

09 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 05 вересня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 16 жовтня 2015 року розірвано.

Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2015 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дочки, оскільки позивач несе витрати значно вищі, ніж призначені судом, оскільки дочка навчається в 2 класі, відвідує групу продовженого дня та додаткові заняття з вчителем, які є платними та разом з харчуванням коштують 400-500 грн. щомісяця (в залежності від кількості годин), а також є додаткові витрати на дні народження дітей, святкові дні, потреби класу, витрати на лікування дитини та обстеження її в закладах охорони здоров`я, оздоровлення дитини.

Дитина має вроджену проблему з жовчним міхуром, також є проблеми з зором і потребує постійного медичного обстеження та лікування.

Позивач сплачує на даний час мінімальну суму аліментів, що складає 1109 грн. щомісячно. Її доходів не вистачає для утримання і нормального забезпечення доньки.

Відповідач, крім аліментів кошти на утримання доньки не надає та добровільно відмовляється надавати додаткову допомогу.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2015 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2 218 грн., що на даний час складає прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, щомісячно з подальшою індексацією, відповідно до Закону, починаючи стягнення з 09 червня 2020 року і до повноліття дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довела суду обставин на які посилається як на підставу зміни способу стягнення аліментів, а надані на підтвердження позовних вимог докази можуть підтверджувати факт понесення додаткових витрат, а не змін у матеріальному, сімейному стані або інші випадки, що виникли після ухвалення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

При ухваленні рішення про зміну способу стягнення аліментів суд врахував співвідношення суми аліментів, які стягувач отримував за одним способом та які отримуватиме у разі його зміни і в своєму рішенні зазначив, що стягнення аліментів в сумі 2 218 грн., які просить позивач буде перевищувати встановлений граничний розмір відрахувань, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування із заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Горстка Я.В. оскаржила його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2020 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору судом першої інстанції не взято до уваги доводи позовної заяви про те, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 26 березня 2015 року в спільної дочки сторін у справі погіршився стан здоров`я. Крім того, самій позивачці в липні 2019 року було встановлено другу групу інвалідності довічно і вона не має змоги працювати як раніше та забезпечувати належний догляд та рівень життя спільної дитини.

Вважає, що право вимагати заміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

ОСОБА_1 вважає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів в частці від заробітку (доходу матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів і стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, дійшов помилкового висновку про те, що в цій справі ключовим є спосіб присудження аліментів у частках від заробітку (доходу) батька, розмір яких встановлено в рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2015 року, зміна якого відповідно до ст. 192 СК України не допускається.

Розмір аліментів повинен бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 , останній вказав, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Горстка Я.В. є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування рішення районного суду.

Зазначив, що з часу присудження судовим рішення аліментів він своєчасно, щомісячно їх сплачує.

Рішенням служби у справах дітей Черкаської міської ради № 281 від 06 липня 2020 року встановлено графік спілкуванні відповідача з дитиною, яка проводить з ним всі вихідні та канікули. При цьому, ОСОБА_2 надає їй матеріальну допомогу у вигляді купівлі подарунків та речей (одягу, взуття, тощо).

Зазначив, що позивачка має право змінити спосіб стягнення аліментів, однак своїми діями ОСОБА_1 фактично намагається збільшити їхній розмір.

Крім того, на даний час відповідач перебуває в цивільному шлюбі з іншою жінкою, в якої є на утриманні неповнолітня донька. Також, на утриманні відповідача є нпрацездатна мати, яка є інвалідом ІІ групи та потребує матеріальної допомоги.

Місячний дохід ОСОБА_2 становить 5 000 грн. (заробітна плата), з якою вираховують податки у розмірі 975 грн. та аліменти в розмірі 1 109 грн., таким чином йому до сплати підлягає 2 916 грн. В разі задоволення позовних вимог позивача у відповідача після сплати всіх обов`язкових платежів не залишиться коштів проживання, тому вважає, що при вирішенні спору суд правильно врахував всі надані сторонами докази та ухвалив законне і обгрунтоване рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2009 року.

Рішенням Соснівського районного суду м Черкаси від 16 жовтня 2915 року шлюб було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Підставою звернення до суду про зміну способу стягнення аліментів позивач зазначив ту обставину, що на даний час сума стягуваних аліментів в розмірі ј частки усіх видів заробітку є недостатньою для матеріального утримання доньки, оскільки вона несе значно більші витрати на її утримання доньки.

Дитина навчається у другому класі, відвідує групу продовженого дня та додаткові заняття з вчителем, які є платними та разом з харчуванням коштують 400-500 грн. щомісяця, а також є додаткові витрати на дні народження дітей, святкові дні, потреби класу, витрати на лікування та обстеження її в закладах охорони здоров`я, оздоровлення дитини. Дочка має вроджену проблему з жовчним міхуром, потребує постійного медичного обстеження та лікування. дитина хворіє, відповідач додатково матеріальної допомоги на лікування, гуртки, які відвідує донька та її оздоровлення. Особисто вона останнім часом часто хворіє та проходить курси лікування, не може фізично працювати та з свого боку покривати всі витрати на дитину.

2.Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частинами першою, другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У постанові ВСУ від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру. При цьому, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідності підстав, передбачених положеннями статтей 182-184, 192 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду є та обставина, що сума стягнутих аліментів за рішенням суду від 26 березня 2015 року є недостатньою для матеріального утримання доньки.

У розумінні статті 81 ЦПК України та положеннями СК України визначено, що саме ініціатор позову про зміну способу стягнення аліментів повинен довести суду обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

При вирішенні спору, суд повинен також врахувати і зміну в матеріальному становищі платника аліментів та лише в сукупності дослідження наданих сторонами доказів та їх доведення, приймати відповідне рішення у справі.

Крім того, суд під час вирішення питання про зміну способу стягнення аліментів повинен з`ясувати співвідношення суми аліментів, які стягувач отримував за одним способам та які отримуватиме у разі його зміни.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, ту обставину, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, становище позивача змінилося, оскільки в липні 2019 року їй встановлено другу групу інвалідності довічно (підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 а.с. 6а), що в свою чергу позбавило її можливості отримувати дохід від праці, як це було до ухвалення судового рішення.

Однак, матеріали справи місять також докази погіршення стану відповідача, оскільки на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, якій 25 травня 2017 року також було встановлено другу групу інвалідності довічно. Крім того, згідно медичних довідок, виписок з історії хвороби та виписного епікризу (а.с. 76-79) вбачається, що ОСОБА_5 встановлено діагноз папілярний рак щитовидної залози, проведено оперативне лікування з хірургічною операцією та призначено після операційне та радикальне лікування.

Крім того, матеріали справи містять докази, що заробітна плата відповідача складає в середньому 5 000 грн. щомісячно, після утримання аліментів у визначеному судом розмірі, отримує заробітну палату в середньому 2 400 грн., а тому суд першої інстанції правильно врахував, що стягнення аліментів у заявленій позивачем твердій грошовій сумі буде перевищувати встановлений граничний розмір відрахувань, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Додане до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення доказів щодо розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» може бути підставою для звернення до суду за захистом своїх прав щодо стягнення заборгованості по аліментах, однак в даному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування рішення суду, оскільки в разі задоволення позовних вимог, сума стягнення із щомісячного доходу відповідача буде перевищувати 50 відсотків від його заробітної плати, що законодавством не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно врахував всі обставини справи надав їм відповідну оцінку та дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горстка Ярослави Василівни залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу аліментів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак