Провадження № 2/761/7031/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі судді Сіромашенко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього матеріальну шкоду в розмірі 87 909,30 грн, судовий збір в розмірі 1921,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке.

08.06.2017 в м. Києві по вулиці М. Бажана трапилась ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . ДТП трапилась з вини водія ОСОБА_1 . На момент ДТП «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 03.0006953.0001 від 09.08.2016. 25.09.2018 ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» направило ОСОБА_1 вимогу № 0015441.06.17/9 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації). 21.11.2019 позивач надіслав відповідачу повідомлення про зміну кредитора на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу № 01-25.01.2019 від 25.01.2019,укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» та ТОВ «Маркс.Капітал».Відповідно до вказаного договору факторингу та переліку переданих регресних вимог № 04 право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до позивач. За передані регресні вимоги позивач сплатив 481160,57 грн.

Відповідно до звіту № 3423 від 14.06.2017 вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 становить 187 399,30 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 187 399,30 грн для відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 .

Оскільки цивільна-правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі полісу № АК/4804089 в ПрАТ «СК «Брокбізнес», останнє сплатило ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» страхове відшкодування в розмірі 99 490,00 грн. До відповідача ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» звернулось в порядку суброгації 20.02.2018. У зв`язку з тим, що страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем в ДТП власнику автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» звернулось до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 87 909,30 грн.

В добровільному порядку відповідач вимогу не виконав, тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2020 року вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо відомостей про місце реєстрації відповідача: ОСОБА_1 .

Згідно відповіді від 14.08.2020 на запит, яка надійшла до канцелярії суду 10.09.2020, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2020 відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копія ухвали надіслана сторонам та отримана ними.

15.10.2020 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з тих підстав, що постановою Дарницького районного суд ум. Києва від 20.11.20217, на яку посилається позивач, як на доказ встановленої вини відповідача у ДТП, провадження у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності та вина відповідача в ДТП не встановлена, відомостей про встановлення вини в справі відсутні, а тому відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 87 909,30 грн.

Крім цього, відповідач заявив про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом, зазначивши на таке.

При суброгації, а саме з таким позов звернувся позивач, перебіг строку позовної давності починає обчислюватись з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Разом з цим, заяву про страховий випадок від страхувальника пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 подано 08.06.2017, цей позов подано до суду 27.07.2020, строк звернення до суду в даному випадку є порушеним. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що договір факторингу був кладений 25.01.2019, а тому у позивача було достатньо часу на заявлення вимог до суду навіть до введення в країні карантинних заходів.

28.10.2020 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій позивач зазначив, що місцевим судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 08.06.2017 стосовно ОСОБА_1 , схемою ДТП від 08.06.2017, поясненнями учасників ДТП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , даними рапорту інспектора патрульної поліції Прощенка І.І. від 08.06.2017. Крім цього, винуватість ОСОБА_1 в ДТП встановлена і постановою Апеляційного суду міста Києва.

Також позивач заначив, що цей позов був поданий до суду після останньої оплати за договором факторингу, яка була здійснена 19.06.2020.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи наступного.

Судом встановлено, 09.08.2016 між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВАН КЛІК») та ОСОБА_6 укладено договір № 03.0006953.0001 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 .

08.06.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням відповідача та автомобіля марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 20.11.2017 провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Зазначена постанова була оскаржена водієм автомобіля марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 в апеляційному порядку, оскільки в постанові суду від 20.11.2018 не встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненій ДТП.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 07.05.2018 в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, постанова суду від 20.11.2017 залишена без змін та встановлено, що вина ОСОБА_1 суддею місцевого суду встановлена, та доводиться матеріалами справи. А тому суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .

Згідно звіту № 3423 про визначення вартості матеріального збитку від 14.06.2017, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , становить у розмірі 440 872,03 грн.

08.06.2017 ОСОБА_4 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» із заявою страховий випадок.

Згідно страхового акту № 0015441.06.17/9 від 17.07.2017 заявлена подія визнана страховим випадком за договором страхування № 03.0006953.0001 від 09.08.2016, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 187399,30 грн.

Згідно платіжного доручення № 2712 від 21.07.2017 ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» перераховано ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 187 399,30 грн.

З матеріалів справи вбачається, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» на підставі полісу № АК/4804089 від 04.10.2016.

З листа вих. № ЦВ62087/У від 14.09.2018, адресованого ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» вбачається, що ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» прийняло рішеня про виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 згідно полісу № АК/4804089 від 04.10.2016 в розмірі 99 490,00 грн.

Листом від 25.09.2018 № 0015441.06.17/9 ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» вимагала у ОСОБА_1 сплатити протягом 7 днів завдану шкоду в розмірі 87 909,30 грн, що становить різницю між здійсненою страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди.

25.01.2019 між ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» та ТОВ «Маркс. Капітал» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу, згідно якого ТОВ «Маркс. Капітал» придбало право вимоги за грошовими зобов`язаннями у ПрАТ «СК «Саламандра - Україна», у тому числі й за зобов`язанням, яке виникло з Договору страхування № 03.0006953.0001 від 09.08.2016.

21.11.2019 позивач надіслав відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги та просило здійснити оплату боргу в розмірі 87 909,30 грн.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст. 1082 Цивільного кодексу України Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вказані вище норми до позивача перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 27 вказаного Закону, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічні положення містяться у ст. 993 ЦК України, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Так, відповідно до наведених положень до страховика, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку".

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою".

У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За ст. 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Ч.2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року передбачає, що оскільки відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, так і захисту майнових прав страхувальника, враховуючи положення ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, встановлюється залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі №6-2878цс15, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки виплаченої страхової виплати в рахунок відшкодування шкоди, завданої в ДТП власнику автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» не достатньо її різниця підлягає стягненню з відповідача.

Посилання відповідача на те, що його вина в ДТП не встановлена, а тому у нього не виникло обов`язку відшкодовувати завдану в її результаті шкоду, суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи позбавлені юридичного обґрунтування, виходячи з наступного.

Так, постановою Дарницького районного суд ум. Києва від 20.11.2017, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 07.05.2018, провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З аналізу ч. 6 ст. 82 ЦПК України слідує постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, стосовно особи лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до правових висновків, якіміститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд від 19.06.2019 у справі № 927/120/18, постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, може бути належним доказом вини відповідної особи у вчиненні адміністративного правопорушення виключно лише в разі, якщо в такій постанові чітко встановлено та визнано доведеним як факт скоєння адміністративного правопорушення, так і чітко встановлено та визнано доведеним, що дане правопорушення скоєно саме конкретною, зазначеною в цій постанові особою. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах ВС, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З поданих суду доказів, а саме протоколу про адміністративне проголошення серії БР № 162545 від 08.06.2017, довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 629797 від 08.06.2017, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2017, Постановою Апеляційного суду м. Києва від 07.05.2018, вбачається, що саме з винних дій водія ОСОБА_1 , які виразились в порушенні правил дорожнього руху, а саме пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, сталася ДТП, внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби.

Крім цього, постановою Апеляційного суду міста Києва від 07.05.2018 встановлено, що суд першої інстанції вірно встановив вину відповідача.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини відповідача у завданні шкоди та обов`язку її відшкодування, а відтак про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Разом з цим, відповідачем у справі подано заяву про застосування строку позовної давності.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 у п. 27 постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснив, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону N 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

При суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову в т. ч. щодо часу виникнення права на позов, - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як роз`яснено в аб. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, відмова в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року N 6-152цс14.

Страхова подія відбулась 08.06.2017, а позовну заяву до суду направлено позивачем 27.07.2020, що підтверджується копією поштового конверта, а тому суд вважає, що 08.06.2020 закінчився строк протягом якого позивач мав право звернутися до суду з позовом.

Жодних об`єктивних підстав, що перешкоджали б позивачу звернутись до суду в межах строку позовної давності суду не надано.

Враховуючи наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд прийшов до висновку про застосування в даному випадку строку позовної давності, оскільки позивач не просив суд про його поновлення та не навів поважних причин його пропуску, а тому з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ».

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову судові витрати в цій справі покладаються на позивача та не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4,5,13,17-19, 76-82, 141, 258, 274, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 256, 267, 512, 514, 993 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, в порядку суброгації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: