Справа № 630/198/20
Провадження № 2/630/163/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.

за участю секретаря Кузьміної Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Шевченка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/198/20 (провадження № 2/630/163/20) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення збитків в розмірі 701060,66 грн.,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що між ним та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу № НА00А- шляхом укладання заяви про приєднання до публічного договору, розміщеного на офіційному сайті відповідача. За цим договором він, як лізингоодержувач, отримав від відповідача, як лізингодавця, у своє користування автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon 3.2 AT, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , строком на 60 місяців. Однією з умов договору фінансового лізингу є здійснення лізингодавцем страхування предмету лізингу, та в подальшому відшкодування таких витрат позивачем як лізингоодержувачем на користь Банку. На виконання такої умови відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» був укладений зі страховою компанією «ІНГОССТРАХ» договір добровільного страхування наземного транспортного засобу від 03 лютого 2014 року., в якому ринкова вартість автомобіля, який є предметом лізингу, була визначена в розмірі 395645,00 грн. За минулі від тоді роки ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Pagero Wagon зросла майже втричі. Натомість АТ КБ «ПриватБанк» не звертався до страхової компанії про перегляд в бік збільшення страхової суми для приведення страхової суми до реального значення для можливого захисту лізингоодержувача у разі настання страхового випадку. Це призвело до того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталося 28 квітня 2017 року за участю позивача, автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon зазнав повної конструктивної загибелі, що потягло за собою неможливість отримання повного і належного страхового захисту. Банк перерахував на його користь 143939,34 грн., при цьому навіть не надав інформації про розмір страхової виплати та не передав у власність залишки автомобіля. Неналежним ставленням АТ КБ «ПриватБанк» до обов`язку з перегляду страхової суми позивачу завдані були збитки в розмірі 701060,66 грн., визначеному як різниця між ринковою вартістю аналогічного автомобіля Mitsubishi Pagero Wagon та отриманою сумою страхового відшкодування. Такі дії АТ КБ «ПриватБанк» позивач розцінює як істотні недоліки, допущені під час надання послуги, внаслідок виявлення який споживач має право вимагати відшкодування завданий йому збитків.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року будо відкрито провадження в справі та визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання.

Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви були отримані відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» поштою 20 травня 2020 року.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка була чинною станом на 20 травня 2020 року, строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, п. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення» ЦПК України був викладений у новій редакції та одночасно було визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Про такі законодавчі зміни суд повідомляв відповідача АТ КБ «ПриватБанк» листом від 22 липня 2020 року та попереджав про можливість реалізувати процесуальне право на подання відзиву в строк до 06 серпня 2020 року та наслідки неподання відзиву без поважних причин. Такий лист був направлений відповідачу поштою та отриманий ним 27 липня 2020 року.

Натомість уповноваженим представником відповідача ОСОБА_3 відзив від 17 серпня 2020 року на позов ОСОБА_1 був поданий суду лише 17 серпня 2020 року. Враховуючи відсутність поважних причин, які завадили відповідачу чи його представнику подати відзив вчасно, тобто до 06 серпня 2020 року включно, та неповідомлення відповідачем про такі причини, судом було постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати від 17 серпня 2020 року про вирішення справи за наявними у ній матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому засіданні заявив, що визнає умови укладеного договору фінансового лізингу № НА00А- та те, що цей договір на сьогодні виконаний сторонами; наміру оспорювати вказаний договір в судовому порядку він не має.

У вступному слові на початку судового розгляду позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені ним у позові вимоги та обставини, які ним викладені на обґрунтування таких вимог. В якості доповнення до позову ОСОБА_1 пояснив суду, що під час використання ним автомобіля, отриманого як предмет лізингу від АТ КБ «ПриватБанк», 28 квітня 2017 року сталося ДТП, внаслідок якого автомобілю були спричинені ушкодження, які кваліфікуються як конструктивне знищення. Ризик загиблі автомобіля несе його власник АТ КБ «ПриватБанк». Ринкова вартість автомобіля на час укладення договору фінансового лізингу складала 395 тис. грн. Але банківська установа допустила бездіяльність під час страхування автомобіля, бо не переглядала суму страхування, яка визначається з дійсної ринкової вартості автомобіля, яка на сягала 784 тис. грн. У разі застосування такого розміру вартості автомобіля він мав би можливість отримати від стразової компанії виплату більшої суми страхового відшкодування, що б зменшило його фінансові втрати внаслідок виконання договору фінансового лізингу. АТ КБ «ПриватБанк», отримавши всю суму виплат по договору фінансового лізингу, автомобіль у власність позивача не передав. Та оскільки власником пошкодженого автомобіля все ще залишається АТ КБ «ПриватБанк», він, ОСОБА_1 , позбавлений можливості в судовому порядку вимагати відшкодування фінансових втрат від винуватця ДТП чи від страхової компанії. Такими діями відповідача АТ КБ «ПриватБанк», на переконання позивача, йому були завдані збитки, розмір яких він визначив, виходячи з різниці між ринковою вартістю автомобіля на день подачі позову та розміром отриманої страхової виплати.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав викладені у позові доводи позивача та додатково пояснив, що внаслідок виконання договору фінансового лізингу позивач ОСОБА_1 очікував отримати у власність автомобіль. Але під час виконання такого договору у позивача не було можливості впливати на процес страхування автомобіля як предмету лізингу. Тому справедливим для позивача буде отримання від АТ КБ «ПриватБанк» грошової компенсації вартості такого автомобіля, бо останній не вчинив дій по стягненню з винуватця ДТП різниці між ринковою вартістю автомобіля та сумою страхового відшкодування.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Шевченко А.О. у вступному слові пояснив, що позовні вимоги не визнаються, виходячи з наступного. Умовами договору фінансового лізингу був визначений розмір лізингового кредиту, який включає в себе вартість визначеного автомобіля та витрати Банку на оплату страхових платежів на період дії договору, які позивач повинен був компенсувати. Змінити розмір кредитного ліміту АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку не мав права, бо це можливо лише за ініціативи клієнта, тобто позивача ОСОБА_1 , та у виді внесенні змін до договору. Але з такою пропозицією позивач під час виконання договору фінансового лізингу не звертався. Договір страхування був укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та страховою компанією в межах кредитного ліміту. Те що Банк й досі не звернувся в судовому порядку з вимогами про компенсацію різниці між ринковою вартістю автомобіля та сумою страхового відшкодування обумовлено лише відсутністю відомостей про особу, визнану у встановленому порядку винною у ДТП, яка призвела до конструктивного знищення автомобіля.

В судовому засіданні, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

В ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначені істотні умови договору лізингу, якими є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, між АТ КБ «ПриватБанк», як лізингодавцем, і ОСОБА_1 , як лізингоодержувачем, 23 грудня 2013 року був укладений договір фінансового лізингу (далі Договір), який складається з Заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № НА00А- від 23 грудня 2013 року, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів.

За цим Договором АТ КБ «ПриватБанк» (лізингодавець) передав у користування ОСОБА_1 (лізингоодержувачу) на строк 60 місяців предмет лізингу автомобіль, натомість ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати щомісячні платежі в сумі 12247,93 грн. в період з 10 по 15 число кожного місяця.

Предмет лізингу автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon 3.2 AT, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28 січня 2014 року. Специфікація цього автомобіля та його передання лізингодавцем в користування ОСОБА_1 підтверджується актом приймання-передачі предмету лізингу від 03 лютого 2014 року. У додатку № 2 до Договору сторонами визначені вартість предмету лізингу в розмірі 395645,00 грн. та інші платежі, які підлягають сплати лізингоодержувачем, в тому числі відшкодування вартості страхування предмету лізингу.

Укладений між сторонами Договір (та його частина, яка складається з Умов та Правил надання банківських послуг) містить в собі такі істотні умови:

п. 2.9.4.2.3. Предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору;

п. 2.9.4.3.1. Лізингодавець реєструє предмет лізингу на своє ім`я;

п. 2.9.4.3.2. Приймання лізингоодержувачем предмету лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. З моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням предметом лізингу;

п. 2.9.4.5.1. Страхування предмету лізингу здійснюється лізингодавцем самостійно, з моменту підписання Договору та протягом строку лізингу щорічно за страховими випадками, щокрема, пошкодження, втрата або знищення предмету лізингу;

п. 2.9.4.5.1. Страхова компанія, яка буде здійснювати страхування за цим Договором, визначається лізингодавцем;

п. 2.9.4.5.7. В разі настання страхового випадку та отримання лізингодавцем страхового відшкодування, лізингодавець за умови належного виконання лізингоодержувачем умов цього Договору на підставі вимоги лізингоодержувача зобов`язаний спрямувати отримане страхове відшкодування на відновлення предмету лізингу, крім випадків повної конструктивної загибелі або втрати (знищення) предмету лізингу;

п. 2.9.4.6.2.1. Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю платежі по відшкодуванню вартості предмету лізингу відповідно до Графіку та Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг;

п. 2.9.4.6.2.4. Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю платежі по відшкодуванню витрат, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за весь період страхування предмету лізингу відповідно до Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Іншою істотною умовою Договору є п. 2.9.4.13.1, в якому сторони визначили, що такий договір є змішаним, в якому містяться положення договору фінансового лізингу та договору купівлі-продажу в частині переходу права власності на предмет лізингу. Так, в п. 2.9.4.11.2 Договору сторони дійшли до згоди про те, що протязі п`яти робочих днів з дня закінчення строку лізингу, передбаченого Договором, при обов`язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості та при обов`язковій відсутності відмови лізингодавця від Договору, лізингодавець зобов`язаний підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодеружвача в момент підписання сторонами та скріплення печатками сторін акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності.

На виконання умов Договору лізингодавець АТ КБ «ПриватБанк» здійснив страхування предмету лізингу - автомобіля Mitsubishi Pagero Wagon 3.2 AT, реєстраційний № НОМЕР_2 , уклавши з ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» договір добровільного страхування наземного транспорту від 03 лютого 2014 року. Вигодонабувачем у цьому договорі визначений АТ КБ «ПриватБанк», як власник застрахованого транспортного засобу, страхова сума встановлена у розмірі 395645,00 грн., а страховий платіж 27695,15 грн., та передбачена можливість пролонгації договору страхування.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 29 листопада 2019 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Pagero Wagon, реєстраційний № НОМЕР_2 , 28 квітня 2017 року рухався по автодорозі Київ-Суми-Юнакіївка та на 119 км зіткнувся з напівпричепом марки KRONE SDK 27, реєстраційний № НОМЕР_3 , який був залишений та стояв на проїзній частині. По даному факту було зареєстроване кримінальне провадження з початковою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

Та обставина, що на час, коли сталося ДТП, договір добровільного страхування наземного транспорту від 03 лютого 2014 року був чинним, сторонами в даній справі не оспорювалась.

Згідно зі страховим актом від 29 травня 2017 року обставини ДТП за участю автомобіля Mitsubishi Pagero Wagon, реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , визнані ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» страховим випадком, за яким визначений до виплати розмір страхового відшкодування у 261225,55 грн., виходячи з того, що застрахований автомобіль визнаний конструктивно знищеним.

Отже суд вважає встановленим той факт, що предмет лізингу, яким є автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon 3.2 AT, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зазнав повної конструктивної загибелі.

Відповідно до ст. 809 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета договору лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом.

Така обставина, як повна конструктивна загибель предмету лізингу, визначена сторонами Договору як одна з обставин, яка викликає обов`язок для лізингоодержувача повернути на користь лізинодавця в повному обсязі заборгованість за Договором, а для лізингодавця право на здійснити одностороннє розірвання Договору.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку, що як під час укладання Договору фінансового лізингу, так і під час його виконання лізингодавець АТ КБ «ПриватБанк» діяв у відповідності до умов такого Договору та надав ОСОБА_1 послуги з фінансового лізингу належної якості. Про можливий ризик випадкового знищення предмету лізингу та про те, що ці ризики бере на себе лізингоодержувач, ОСОБА_1 був обізнаний, проти такої суттєвої умови Договору заперечень не висловив та прийняв на себе такий ризик та усі негативні наслідки, які можуть настати в цьому разі. Від так відсутні підстави стверджувати, що відповідач АТ КБ «ПриватБанк» під час виконання Договору неналежним чином виконував свої обов`язки по відношенню до позивача ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 у позові стверджував, що відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» йому завдані збитки через допущені недоліки у виконанні обов`язків, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу. Але такі доводи позивача суд відхиляє, виходячи з наступного. Так, сторони у Договорі узгодили, що предмет лізингу автомобіль є та залишається власністю лізингодавця, тобто АТ КБ «ПриватБанк», на увесь строк лізингу, і що останній самостійно опікується питанням належного страхування предмету лізингу у спосіб укладення договору страхування з обраною лізингодавцем страховою компанією. Отже послуги зі страхування предмету лізингу були надані страховою компанією на тих умовах, які були узгоджені зі споживачем таких послуг, тобто АТ КБ «ПриватБанк». Від так позивач ОСОБА_1 не довів суду належними і допустимими докази те, що він був споживачем послуг зі страхування автомобіля, який належав йому на праві власності, та що надавачем таких послуг був саме відповідач АТ КБ «ПриватБанк».

На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Підстав для розподілу судових витрат немає, оскільки сторонами не підтверджені такі витрати.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 806, 807, 809 ЦК України, ст.ст. 10-13, 77-81, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення збитків в розмірі 701060,66 грн. відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача адвокат Коломійцев Андрій Юрійович, ІНФОРМАЦІЯ_2 адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

Представник відповідача - адвокат Шевченко Антон Олександрович, ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса для листування: АДРЕСА_3 .

Суддя О. О. Малихін

Повний текст рішення

складено 09 грудня 2020 року.