ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСББ Гоголевський-1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та визнання права власності, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи виконавчий комітет Дніпровської міської ради, Департамент комунальної власності Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилалася на те, що, відповідно до договору купівлі-продажу від 15 травня 1997 року, зареєстрованого за №1360, вона придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 . В тому самому будинку відповідач ОСОБА_2 також придбав у власність квартиру АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу від 18 травня 1997 року, зареєстрованого за №3-822. Придбані ними квартири згодом були переобладнані в торгове приміщення магазин для спільного ведення підприємницької діяльності як учасників ТОВ Савой. До складу цього магазину фактично відноситься спірна частина приміщень, які були придбані відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №667/н від 12 червня 1998 року нерухомого майна, укладеного між ним та Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради. Вказаний договір вважає слід визнати недійсним, так як придбане відповідачем нерухоме майно належить не лише відповідачу, а і їй на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_1 зазначає, що вказане право власності виникло у них під час придбання квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року. При таких обставинах вважає, що продаж спірних приміщень ОСОБА_2 порушує її права та суперечить ст. 4 Закону України Про власність, який діяв на час укладення спірного договору. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу №667/н від 12 червня 1998 року нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39.9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , який укладений між Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 ; скасувати свідоцтво про право власності №1496 від 26 червня 1998 року, яке видано Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради на нежитлові приміщення нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м., на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , яким зареєстроване право власності за ОСОБА_2 ; скасувати свідоцтво про право власності на 57/100 частин приміщення магазину від 24 жовтня 2000 року, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, яким зареєстроване право власності за ОСОБА_2 ; визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень нерухомого майна: підвальне приміщення №Х 9поз. 1-6). загальною площею 39,9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м.; коридор (на першому поверсі приміщення) І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 ; зобов`язати зареєструвати в КП МБТІ м. Дніпропетровська за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39.9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м.; коридор (на першому поверсі приміщення) І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2003 року було визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №667/н від 12 червня 1998 року, укладений між комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради і ОСОБА_2 . Зобов`язано комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради скасувати свідоцтво про правов власності №1496 від 20 червня 1998 року на нежитлове приміщення житлового будинку літ.А-1: підвальне приміщення №Х (поз.1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., на першому поверсі приміщення І-3 загальною площею 12,7 кв. м., загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м. Зобов`язано комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради скасувати свідоцтво про право власності на 57/100 часток приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2 від 24 жовтня 2000 року, видане ОСОБА_2 . Зобов`язано БТІ м.Дніпропетровська скасувати акт від 28 вересня 2000 року розрахунку ідеальних часток між співвласниками магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вирішено питання судових витрат у справі (т.1 а.с.93, 94).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2003 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2003 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду в тому ж складі (т.1 а.с.133-138).

Ухвалою Верховного Суду України від 17 червня 2005 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2003 року відмовлено (т.1 а.с.148).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2009 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та визнання права власності залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання (т.2 а.с.111).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2009 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2009 року скасовано, справу направлено на новий розгляд по суті (т.2 а.с.160, 161).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2010 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу №667/н від 12 червня 1998 року нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39.9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , який укладений між Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 . Скасовано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 26 червня 1998 року, яке видано Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради на нежитлові приміщення нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв.м., на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв.м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв.м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , яким зареєстроване право власності за ОСОБА_2 . Скасовано свідоцтво про право власності на 57/100 частин приміщення магазину від 24 жовтня 2000 року, яким зареєстроване право власності за ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень нерухомого майна: підвальне приміщення №Х 9 (поз. 1-6). загальною площею 39,9 кв.м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв.м.; коридор (на першому поверсі приміщення) І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв.м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 . Зобов`язано зареєструвати в КП МБТІ м.Дніпропетровська за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39.9 кв.м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв.м.; коридор (на першому поверсі приміщення) І1-3 площею 12,7 кв.м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв.м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 (т.3 а.с.54-58).

У серпні 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про перегляд вказаного заочного рішення (т.3 а.с.69-89).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року заяву відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення залишено без розгляду в зв`язку з пропущенням строку її подачі (т.3 а.с. 130).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для продовження розгляду питання про перегляд заочного рішення (т.3 а.с. 159-160).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року заяву відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення від 15 січня 2010 року задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду від 15 січня 2010 року у цивільній справі №2-4944/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради, третя особа КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та визнання права власності. Скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2010 року у цивільній справі №2-4944/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради, третя особа КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та визнання права власності та призначено справу до судового розгляду за правилами загального провадження у судовому засіданні (т.3 а.с.203-205).

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи виконавчий комітет Дніпровської міської ради, департамент комунальної власності Дніпровської міської ради, комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , оскаржує в судовому порядку наявність у нього суб`єктивного цивільного права власника на належне йому на праві власності майно, а саме: - на нежилі приміщення в підвалі №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв.м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв.м., загальною площею по об`єкту 66,3 кв.м., в житловому будинку А-4 за адресою: АДРЕСА_2 ; - на 57/100 частин приміщення магазину №1 (поз. 1, 2), 2 (поз. 1-3), І-1-3, загальною площею 89,5 кв. м., в житловому будинку літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_2 , які придбані та належить йому на законних підставах, що підтверджується доданими до матеріалів справи правоустанавлюючими документами на вказане нерухоме майно. ОСОБА_2 вважає, що відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання третіми особами шляхом звернення до суду з відповідним позовом про визнання права. Крім того, за час розгляду цієї цивільної справи у суді він став власником в цілому магазину-приміщення №1 (поз. 1-2), загальною площею по приміщенню №1 38,7 кв.м., приміщення 2 (поз. 1-3), загальною площею 38,1 кв.м., коридору І1-3 загальною площею 12,7 кв.м., разом по об`єкту 89,5 кв.м., на першому поверсі в житловому будинку літ. А-4, ганку літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд визнати на ним право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; магазин-приміщення №1 (поз. 1,2), №2 (поз. 1, 2, 3), коридор І1- 3, загальною площею по об`єкту - 89,5 кв.м. на першому поверсі в будинку літ. А-4, ганок літ. а, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (т.4 а.с.33-43).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року в первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради, третя особа КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та визнання права власності відмовити у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи виконавчий комітет Дніпровської міської ради, Департамент комунальної власності Дніпропетровської міської ради, КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної відповідальності Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності задоволено у повному обсязі. Визнано за ОСОБА_2 право власності в цілому на об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; магазин-приміщення №1 (поз. 1,2), №2 (поз. 1, 2, 3), коридор І1- 3, загальною площею по об`єкту - 89,5 кв.м. на першому поверсі в будинку літ. А-4, ганок літ. а, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (т.4 а.с.174-182).

В апеляційній скарзі ОСББ Гоголевський-1, які не є учасниками справи, не приймали у часті у розгляді справи просять заочне рішення суду від 14 вересня 2018 року скасувати: в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині; в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу №667/н від 12 червня 1998 року нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39.9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , який укладений між Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 ; скасувати свідоцтво про право власності №1496 від 26 червня 1998 року, яке видано Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради на нежитлові приміщення нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м., на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , яким зареєстроване право власності за ОСОБА_2 , посилаючись посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСББ Гоголевський-1 залишити без задоволення, заочне рішення суду від 14 вересня 2018 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 1998 року між Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради (Продавець) в особі його Голови Дрона С. Є. та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №667/н, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С. В. за реєстровим №2084, відповідно до пункту 1.1. якого Продавець продав, а Покупець купив у жилому будинку А-4 нежилі приміщення: в підвалі приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м., сходова клітина І-1 загальною площею13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м., загальною площею по об`єкту 66,3 кв. м. в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 244-247).

Згідно з п. 1.3. вказаного договору Покупець набув права власності на предмет відчуження відповідно до чинного на той час законодавства України.

Відповідно до Свідоцтва про право власності №1496 від 26 червня 1998 року, виданого Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради, та Реєстраційного посвідчення Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації від 09 липня 1998 року на нежитлові приміщення нерухомого майна, відповідно до яких право власності на нежитлові приміщення: в підвалі приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м., сходова клітина І-1 загальною площею13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м., загальною площею по об`єкту 66,3 кв. м. в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , належить та зареєстроване за ОСОБА_2 (т.1 а.с.11, 248, 254).

На підставі рішень виконкому Дніпропетровської міської ради №1779 від 29 вересня 1998 року та №2617 від 19 жовтня 2000 року, на приміщення І1-3 площею 12,7 кв.м. виконкомом Дніпропетровської міської ради видане свідоцтво про право власності від 24 жовтня 2000 року та зареєстровано в ДМБТІ в реєстровій книзі 16НФ за реєстровим №854-36, про що зроблено відповідні записи та відмітки на бланку вказаного договору №667/н купівлі-продажу нежилого приміщення від 12 червня 1998 року та реєстраційному посвідченні, виданому Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації від 09 липня 1998 року (т.1 а.с.10, 13, 238).

Відповідно до Технічного паспорту від 29 травня 2018 року вказане нерухоме майно складається з нежитлових приміщень: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв. м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв. м., в підвалі в житловому будинку літ. А-4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.4 а.с.44, 45).

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 24 жовтня 2000 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29 вересня 1998 року №1779 та від 19 жовтня 2000 року №2617 ОСОБА_2 належить на праві власності 57/100 частин приміщення №1 (поз. 1-2) загальною площею по прим. 38,7 кв. м., приміщення №2 (поз 1-3) загальною площею по прим. - 38,1 кв. м., коридору І1- 3 загальною площею 12,7 кв. м., разом по об`єкту - 89,5 кв. м., на першому поверсі в житловому будинку літ. А-4, ганку літ. а, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.10, 13, 238).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2016 року, укладеного між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зарею Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1379, відповідно до якого ОСОБА_2 придбав у власність 43/100 частин вказаного магазину-приміщення №1 (поз. 1-2), №2 (поз. 1-3), загальною площею 89,5 кв. м., ганок літ. а, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (т.4 а.с.76).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73344175 від 18 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 24 жовтня 2000 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, належить 57/100 частин приміщення магазину (номер запису про право власності 17505280), та на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2016 року, серія та номер 1379 (номер запису про право власності 16971795), 43/100 частини вказаного приміщення магазину, загальною площею 89,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3 (т.4 а.с.77).

Відповідно до Технічного паспорту на магазин-приміщення №1, 2, І1- 3 від 29 травня 2018 року, вказаний об`єкт нерухомості складається в цілому з: магазина-приміщення №1 (поз. 1-2), №2 (поз. 1, 2, 3), І1- 3 загальною площею 89,5 кв. м., на першому поверсі в будинку літ. А-4, ганок літ. а, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказані нежитлові приміщення знаходяться у володінні ОСОБА_2 (т.4 а.с.47, 48).

Вказані спірні нежилі приміщення, що відчужені на користь ОСОБА_2 за договором №667/н від 12 червня 1998 року, на момент укладення договору не належали до допоміжних приміщень в житловому будинку АДРЕСА_2 , були зареєстровані за Місцевою Радою на підставі рішення Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 26 листопада 1991 року №46, про що видане реєстраційне посвідчення від 23 березня 1998 року та зроблено запис в реєстрову книгу №3ЮН за реєстраційним №121-133 (т.1, а.с.30).

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_2 набув право власності на вказане спірне майно на законних підставах, та відсутні підстави набуття ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно, однак погодитися з такими висновками неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 55 Закону України Про власність власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Згідно зі ст. 48 Закону України Про власність власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом або третейським судом.

Згідно із ст. 48 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі яка ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов по визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі Спорронгі Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Новоселецький проти України від 11 березня 2003 року, Федоренко проти України від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1, зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

У справі встановлено, 12 червня 1998 року між Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради (Продавець) в особі його Голови Дрона С. Є. та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №667/н, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С. В. за реєстровим №2084, відповідно до пункту 1.1. якого Продавець продав, а Покупець купив у жилому будинку А-4 нежилі приміщення: в підвалі приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м., сходова клітина І-1 загальною площею13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м., загальною площею по об`єкту 66,3 кв. м. в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 244-247).

Згідно з п. 1.3. вказаного договору Покупець набув права власності на предмет відчуження відповідно до чинного на той час законодавства України.

Відповідно до Свідоцтва про право власності №1496 від 26 червня 1998 року, виданого Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради, та Реєстраційного посвідчення Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації від 09 липня 1998 року на нежитлові приміщення нерухомого майна, відповідно до яких право власності на нежитлові приміщення: в підвалі приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м., сходова клітина І-1 загальною площею13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м., загальною площею по об`єкту 66,3 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_4 , належить та зареєстроване за ОСОБА_2 (т.1 а.с.11, 248, 254).

На підставі рішень виконкому Дніпропетровської міської ради №1779 від 29 вересня 1998 року та №2617 від 19 жовтня 2000 року, на приміщення І1-3 площею 12,7 кв.м. виконкомом Дніпропетровської міської ради видане свідоцтво про право власності від 24 жовтня 2000 року та зареєстровано в ДМБТІ в реєстровій книзі 16НФ за реєстровим №854-36, про що зроблено відповідні записи та відмітки на бланку вказаного договору №667/н купівлі-продажу нежилого приміщення від 12 червня 1998 року та реєстраційному посвідченні, виданому Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації від 09 липня 1998 року (т.1 а.с.10, 13, 238).

Відповідно до Технічного паспорту від 29 травня 2018 року вказане нерухоме майно складається з нежитлових приміщень: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв. м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв. м., в підвалі в житловому будинку літ. А-4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.4 а.с.44, 45).

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 24 жовтня 2000 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29 вересня 1998 року №1779 та від 19 жовтня 2000 року №2617 ОСОБА_2 належить на праві власності 57/100 частин приміщення №1 (поз. 1-2) загальною площею по прим. 38,7 кв. м., приміщення №2 (поз 1-3) загальною площею по прим. - 38,1 кв. м., коридору І1- 3 загальною площею 12,7 кв. м., разом по об`єкту - 89,5 кв. м., на першому поверсі в житловому будинку літ. А-4, ганку літ. а, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.10, 13, 238).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2016 року, укладеного між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зарею Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1379, відповідно до якого ОСОБА_2 придбав у власність 43/100 частин вказаного магазину-приміщення №1 (поз. 1-2), №2 (поз. 1-3), загальною площею 89,5 кв. м., ганок літ. а, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (т.4 а.с.76).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73344175 від 18 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 24 жовтня 2000 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, належить 57/100 частин приміщення магазину (номер запису про право власності 17505280), та на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2016 року, серія та номер 1379 (номер запису про право власності 16971795), 43/100 частини вказаного приміщення магазину, загальною площею 89,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3 (т.4 а.с.77).

Зазначені договір купівлі-продажу від 17 жовтня 2016 року та Свідоцтво про право власності на частину магазина-приміщення від 24 жовтня 2000 року є чинними та відповідно до ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно є належними правовстановлюючими документами на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до Технічного паспорту на магазин-приміщення №1, 2, І1- 3 від 29 травня 2018 року, вказаний об`єкт нерухомості складається в цілому з: магазина-приміщення №1 (поз. 1-2), №2 (поз. 1, 2, 3), І1- 3 загальною площею 89,5 кв. м., на першому поверсі в будинку літ. А-4, ганок літ. а, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказані нежитлові приміщення знаходяться у володінні ОСОБА_2 (т.4 а.с.47, 48).

Вказані спірні нежилі приміщення, що відчужені на користь ОСОБА_2 за договором №667/н від 12 червня 1998 року, на момент укладення договору не належали до допоміжних приміщень в житловому будинку АДРЕСА_2 , були зареєстровані за Місцевою Радою на підставі рішення Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 26 листопада 1991 року №46, про що видане реєстраційне посвідчення від 23 березня 1998 року та зроблено запис в реєстрову книгу №3ЮН за реєстраційним №121-133 (т.1 а.с.30).

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України на суд, як державний орган, покладено обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

ОСОБА_1 оскаржує право власності ОСОБА_2 , зокрема, на нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , звернувшись до суду із вказаними зустрічними позовними вимогами, просив суд, зокрема, визнати за ним право власності на нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.4 а.с.33-43).

Конституційним судом у рішенні по справі № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року надано роз`яснення щодо порядку передачі допоміжних приміщень у власність. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир або кімнат у квартирах. Власники неприватизованих квартир є співвласниками цих допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Жодних документів права власності на допоміжні приміщення не потрібно робити.

Оскаржуваним рішенням суду від 14 вересня 2018 року визнано право власності за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення, зокрема - сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке є допоміжним приміщенням.

Слід зазанчити, 16 червня 2016 року було зареєстровано ОСББ Гоголевський-1 у будинку А-4 по АДРЕСА_2 (т. 5 а.с. 51-54).

З червня 2016 року усі допоміжні приміщення у будинку АДРЕСА_4 були передані в управління ОСББ Гоголевський-1 відповідно до акту прийняття-передачі об`єкта в управління (т.5 а.с.31).

ОСББ Гоголевський-1 не були залучені до участі у даній справі у якості співвідповідача.

Таким чином, розглядаючи даний спір, суд першої інстанції не роз`яснив належним чином позивачу його прав, зокрема, щодо залучення до участі у якості співвідповідача ОСББ Гоголевський-1, як власника спірних допоміжних приміщень, право власності на які просив визнати за ним ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет і підстави поданого позову, неповно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначився належним чином із колом відповідачів, які повинні відповідати за заявленими позовними вимогами.

Вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

На стадії апеляційного розгляду справи заміна неналежного відповідача ЦПК України не передбачена.

В абз.5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Таким чином, рішення суду в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

ОСББ Гоголевський-1 в апеляційній скарзі просять заочне рішення суду від 14 вересня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу №667/н від 12 червня 1998 року нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39.9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , який укладений між Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 ; скасувати свідоцтво про право власності №1496 від 26 червня 1998 року, яке видано Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради на нежитлові приміщення нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м., на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 , яким зареєстроване право власності за ОСОБА_2 .

Слід зазначити, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, ст. 202 ЦК України.

За загальним правилом, визначеним у ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно із ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно зі ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

За положеннями цивільного законодавства власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

З матеріалів справи вбачається, 12 червня 1998 року між Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу №667/н нерухомого майна: підвальне приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39.9 кв. м.; сходова клітина І-1 загальною площею 13,7 кв. м.; на першому поверсі приміщення І1-3 площею 12,7 кв. м. - загальна площа по об`єкту 66,3 кв. м., в житловому будинку А-4 по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.244).

Слід зазначити, сторонами договору купівлі-продажу №667/н від 12 червня 1998 року нерухомого майна є Комітет комунального майна Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 .

У справі про визнання правочину недійсним беруть участь особи, які є, насамперед, сторонами правочину.

ОСББ Гоголевський-1 не є стороною оскаржуваного ОСОБА_1 договору купівлі-продажу №667/н від 12 червня 1998 року нерухомого майна, із самостійними позовними вимогами у цій справі ОСББ Гоголевський-1 до суду не зверталися, а тому вимоги апеляційної скарги в частині скасування рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та визнання недійсним вказаного договору і свідоцтва про право власності на це нерухоме майно є необгрунтованими.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ОСББ Гоголевський-1 слід задовольнити частково, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСББ Гоголевський-1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення та визнання права власності, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи виконавчий комітет Дніпровської міської ради, Департамент комунальної власності Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності на нерухоме майно скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи виконавчий комітет Дніпровської міської ради, Департамент комунальної власності Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності на нежитлові приміщення: приміщення №Х (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м., загальною площею по приміщенням №Х, І-1 53,6 кв.м. в підвалі в житловому будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відмовити.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді