РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

представника позивача Прокоп`євої Т.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2020р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в м.Запоріжжі. За період з 01.10.2014р. по 30.06.2020р. позивач надав відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 27 311,44грн., яку відповідач добровільно не сплатив.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн.

Ухвалою суду від 03.08.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

19.08.2020р. від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за 5 років і 7міс, тобто поза межами 3-річного строку давності. По-друге, він не є споживачем зазначених послуг. Так, за змістом п.2 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», п.3.4 рішення КСУ №15-рп/2011 від 10.11.2011р., споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з витягом з протоколу №3 від 14.02.2014р. засідання комісії районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району по вирішенню питань, пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, йому як учаснику ліквідації наслідків ЧАЕС 1 категорії надано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання АДРЕСА_2 , де він проживає разом зі своєю дружиною, користується житлово-комунальними послугами та оплачує їх. При цьому, з грудня 2012р. він не проживає в спірній квартирі і не користується нею, оскільки інший співвласник квартири ОСОБА_3 чинить йому перешкоди в доступі до квартири, що встановлено рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.07.2016р. У зв`язку з цим він не може бути замовником та отримувачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , про що достовірно відомо позивачу. Жодних доказів того, що він є реальним споживачем зазначених послуг і зобов`язаний оплачувати їх, а також доказів надання йому цих послуг позивач суду не подав. 19.05.2020р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя постановив рішення, яким залишив без задоволення позов КП «Водоканал» до нього про стягнення заборгованості за надані послуги з холодного водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Цим рішенням встановлений факт його непроживання в цій квартирі і відповідно факт некористування житлово-комунальними послугами. Просить в позові відмовити повністю.

15.09.2020р. до суду надійшли письмові пояснення представника позивача ОСОБА_4 , в яких вона зазначила, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності двом особам ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_1 , останньому 29/100 частин. Обидві особи зареєстровані в цій квартирі. Особові рахунки у цій квартирі розділені: у ОСОБА_3 НОМЕР_1 , у ОСОБА_1 НОМЕР_2 . Нарахування за послуги здійснюється на кожний рахунок окремо. Неотримання відповідачем рахунків на оплату послуг через його фактичне не проживання в цій квартирі не позбавляє позивача права вимагати оплати за фактично надані послуги. Оплачувати ці послуги відповідач зобов`язаний як власник на підставі ст.319,322 ЦК України, ст.162 ЖК України. Будь-яких звернень від відповідача щодо ненадання чи надання послуг неналежної якості на адресу позивача не надходило. Крім того, 06.10.2010р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який є чинним. З приводу зміни, розірвання цього договору відповідач не звертався. Нарахування за послуги централізованого опалення здійснюється відповідачу за його особовим рахунком відповідно до частки в праві спільної часткової власності -29/100, яка становить 13,06кв.м. опалювальної площі квартири, за послуги з постачання гарячої води через відсутність засобів обліку води та згоди між мешканцями квартири щодо оплати цих послуг за установленими нормами споживання з розрахунку на кількість зареєстрованих в квартирі осіб. Те, що він фактично не проживає в цій квартирі не впливає на розмір нарахувань та не звільняє його від обов`язку сплачувати їх. Просить позов задовольнити.

02.10.2020р. до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_2 на письмові пояснення представника позивача, в яких він зазначив, що теплова енергія відповідно до ЗУ «Про теплопостачання» - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу, а споживач теплової енергії це особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Отже, відносини між постачальником теплової енергії та її споживачем регулюються виключно на договорі купівлі-продажу або поставки теплової енергії. Оскільки такого договору між ними укладено не було, він в розумінні закону не є споживачем теплової енергії за зазначеною адресою, а укладений 06.10.2010р. договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води є нечинним. Через те, що він фактично не проживає за вказаною адресою, він не отримував рахунки на оплату цих послуг і не був обізнаний про розмір плати. Також позивачу достеменно відомо про належність йому 0,29% квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим він теоретично мав оплачувати 0,29% теплової енергії, а інший співвласник ОСОБА_3 0,71%, але до неї позивач претензій не заявляє. Просить в позові відмовити повністю.

05.10.2020р. до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача ОСОБА_4 , в яких вона зазначила, що за адресою: АДРЕСА_1 не встановлено прилад обліку гарячої води, у зв`язку з чим плата за послуги з централізованого постачання гарячої води нараховується за встановленими нормативами споживання на кількість зареєстрованих осіб. Те, що відповідач фактично не проживає в зазначеній квартирі, не впливає на розмір нарахувань. З приводу своєї відсутності за вказаною адресою він до МТМ не звертався. Щодо централізованого опалення, то в період жовтень 2014р. березень 2015р. нарахування здійснювались на опалювальну площу 47,7кв.м. В квітні 2015р. позивач отримав від МКП «Основаніє» лист щодо розподілу особових рахунках за спірною квартирою між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . У зв`язку з цим з квітня 2015р. по квітень 2018р. плата за централізоване опалення нараховувалась ОСОБА_2 за його особовим рахунком № НОМЕР_2 на опалювальну площу 26,11кв.м. В квітні 2018р. до МТМ звернулась ОСОБА_3 з приводу нарахування їй плати відповідно до частки в праві власності, у зв`язку з чим з квітня 2018р. по квітень 2020р. відповідачу нараховувалась пата за централізоване опалення відповідно до його частки у праві власності на опалювальну площу 13,06кв.м. Жодних звернень з приводу спірних правовідносин безпосередньо від відповідача до МТМ не надходило. Просить позов задовольнити повністю.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяв та письмових поясненнях, просить його задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях на письмові пояснення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Суд встановив, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка в т.ч. надається населенню м.Запоріжжя для побутових потреб.

Квартира АДРЕСА_3 знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

06.10.2010р. між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води б/н, відповідно до якого Виконавець зобов`язався надавати споживачеві належної якості зазначені послуги на квартиру АДРЕСА_3 . Субьєктами користування послугами є власник ОСОБА_2 та 1 член його сім`ї. Опалювальна площа становить 47,7кв.м., прибори обліку теплової енергії та гарячої води не встановлені. ОСОБА_2 має 50% пільгу на оплату послуг як ліквідатор наслідків ЧАЕС.

Згідно з п.31,32 цього Договору він укладений на п`ять років і вважається продовженим щороку, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Договір може бути розірвано достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця; переходу права власності (користування) квартирою до іншої особи; невиконання умов договору сторонами (арк..41-42).

На даний час квартира АДРЕСА_3 належить на справі спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 - 29/100 часток та ОСОБА_3 - 71/100 частка.

Право власності відповідача ОСОБА_2 на 29/100 частин зазначеної квартири визнано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2013р. (цивільна справа №2/337/1574/2013, ЄУН 337/3295/13-ц), яке набрало законної сили 08.11.2013р., та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.02.2016р. (арк..43-46)

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у зазначеній квартирі з 31.07.1997р. по т.ч. (арк..16).

З квітня 2015р. по т.ч. нарахування плати за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюються за вказаною адресою на два окремі особові рахунки: ОСОБА_3 № 602912013, відповідачу ОСОБА_2 № НОМЕР_2 (арк..72-76).

Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я відповідача ОСОБА_2 (арк..7-10), методики нарахування плати по цьому особовому рахунку (арк..69-71) за період 01.10.2014р. по 30.06.2020р., відповідачу нарахована плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 27 459,09грн., сплачено за цей період 421,83грн., погашено за рахунок субсидії 84,55грн., заборгованість складає 27 311,44грн..

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.07.2016р., яке набрало законної сили 26.07.2016р., ОСОБА_2 усунені перешкоди в користуванні часткою квартири АДРЕСА_3 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 ключі від квартири (арк..31-32).

Зазначене рішення суду перебуває на виконанні в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Дніпро), виконавче провадження на теперішній час триває, рішення суду не виконане (арк..58-59).

Відповідач ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорія 1, має 2 групу інвалідності (арк..57).

Згідно з Витягом з протоколу №3 від 14.02.2014р. засідання комісії районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району по вирішенню питань, пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, відповідачу ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії з 09.01.2014р. призначено 50% пільгу на оплату житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання АДРЕСА_2 . Відповідні відомості внесені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, та листом від 21.02.2015р. №02-09/1180 повідомлені Концерну «МТМ» (арк..33,34).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Згідно з ч.1,2 ст.358, ст.360 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з ч.1 ст.12 вказаного Закону України надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з п.1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 (далі - Правила), централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання; централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно з п.12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим (п.21 Правил).

Згідно з п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992р. №572, за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється, зокрема, за водопостачання та водовідведення - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає заявлений Концерном «МТМ» до ОСОБА_2 позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Так, суд виходить з того, що в силу вищевикладених вимог чинного законодавства споживачем житлово-комунальних послуг є власник квартири або особа, яка користується квартирою зі згоди власника і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Це кореспондується з обов`язком власника утримувати своє майно.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_3 і йому належить 29/100 часток цього майна, інша частка майна належить ОСОБА_3 .

Право спільної часткової власності на це майно відповідач ОСОБА_2 набув з моменту державної реєстрації, а саме з 29.02.2016р. До цього моменту на спірну квартиру розповсюджувався режим спільної сумісної власності.

Зазначена квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Доказів того, що вказані послуги позивачем фактично не надавались або надавались неналежної якості, матеріали справи не містять.

Зазначений житловий будинок обладнаний загальнобудинковим прибором обліку теплової енергії, у зв`язку з чим нарахування плати за послуги з централізованого опалення здійснюється позивачем згідно з показаннями прибору обліку пропорційно опалюваній площі квартири.

Виходячи із суті послуги з централізованого опалення, яка полягаєу забезпеченні нормативної температури повітря у приміщенні квартири, порядку нарахування плати за неї - згідно з показаннями загальнобудинкового прибору обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири, та обов`язку співвласника власника квартири здійснювати оплату цієї послуги пропорційно розміру своєї частки, суд вважає, що в даному випадку відповідач ОСОБА_2 як власник є споживачем послуги з централізованого опалення, яка надається на квартиру АДРЕСА_3 , і повинен здійснювати її оплату пропорційно розміру його частки в цьому майні 29/100 частин від опалювальної площі квартири.

Доводи відповідача про те, що він через відсутність доступу до квартири фактично не користувався цієї послугу, суд відхиляє, оскільки вважає, що обов`язок здійснювати оплату за послуги централізованого опалення квартири в багатоквартирному житловому будинку виникає у її власника саме з факту набуття права власності і не залежить від фактичного місця проживання власника та кількості зареєстрованих в квартирі осіб.

Також суд відхиляє доводи відповідача про відсутність між сторонами договору про купівлі-продажу теплової енергії, оскільки, по-перше, в матеріалах справи є договір, укладений 06.10.2010р. між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем ОСОБА_2 як власником про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води на квартиру АДРЕСА_3 .

Зазначений договір за формою та змістом відповідає Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженому постановою КМУ від 21.07.2005р. №630.

Жодних обставин, які б свідчили, що цей договір втратив чинність, був змінений або розірваний, судом не встановлено і сторонами не доведено.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечував факт укладання такого договору і пояснив, що у зв`язку із зміною режиму власності зазначеної квартири, втратою ним доступу до житла та з інших істотних обставин він до позивача як до надавача послуг з приводу зміни, розірвання зазначеного договору не звертався.

Крім того, із системного аналізу положень ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що відсутність письмового договору між виконавцем та споживачем житлово-комунальних послуг не позбавляє останнього обов`язку сплатити ці послуги.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 як власник зобов`язаний оплачувати послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_3 відповідно до розміру своєї частки, незалежно від фактичного місця свого проживання.

Однак в порушення вищевикладених вимог діючого законодавства та умов відповідного договору відповідач ОСОБА_2 оплату за зазначені послуги не вносив, що призвело до виникнення заборгованості, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку.

В той же час, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 в ході судового розгляду заявив про застосування строку позовної давності.

Так, згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Оскільки плата за послуги централізованого опалення відповідно до п.18 Правил вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, тобто діюче законодавство передбачає щомісячну оплату вказаних житлово-комунальних послуг, 3-річний строк позовної давності за вимогами про стягнення плати за ці послуги повинен обчислюватися з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що з даним позовом позивач звернувся до суду 29.07.2020р,суд вважає, що в межах 3-річного строку позовної давності позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01.06.2017р. по 30.06.2020р.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01.12.2014р. по 31.05.2017р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

За наданим позивачем розрахунком заборгованості та поясненнями в суді представника позивача плата за послуги з централізованого опалення відповідачу ОСОБА_2 нараховувалась відповідно до його частки - 29/100 лише з листопада 2018р., в той час, коли таке нарахування повинно здійснюватись з моменту реєстрації права власності - 29.02.2016р.

Виходячи з цього, в межах 3-річного строку позовної давності - з 01.06.2017р. по 30.06.2020р., позивачем невірно визначено розмір плати відповідача за послуги з централізованого опалення за опалювальний період з 01.10.2017р. по 30.04.2018р.

Враховуючи похідні дані, які застосовувались позивачем при нарахуванні плати, але виходячи із розміру частки відповідача в праві сумісної власності 29/100, що становить 13,06кв.м. опалювальної площі квартири, плата за жовтень 2017р. повинна становити 30,88грн., листопад 2017р. - 222,69грн., грудень 2017р. 300,37грн.. січень 2018р. 482,40грн., лютий 2018р. 336,40грн., березень 2018р. 382,00грн., квітень 2018р. 9,66грн., усього 1764,40грн.

З розміром нарахованої позивачем плати за опалювальні періоди листопад 2018р. квітень 2019р. та листопад 2019р. квітень 2020р. в загальній сумі 3710,07грн. суд погоджується.

Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2017р. по 30.06.2020р. в сумі 5474,47грн. (1764,40грн.+ 3710,07грн.).

Ухвалюючи рішення в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 плати за послуги з централізованого постачання гарячої води на квартиру АДРЕСА_3 , суд виходить з того, що загальнобудинковий або квартирний прибор обліку гарячої води за зазначеною адресою не встановлені, у зв`язку з чим нарахування плати за послуги з централізованого постачання гарячої води здійснюється позивачем за нормативами споживання з розрахунку на одну особуза чисельністю зареєстрованих осіб.

В той же час, виходячи з того, що цяпослуга спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді і плата за неї у випадку відсутності квартирного прибору обліку повинна нараховуватись згідно з п.11,21 Правил №630 та п.10 Правил №572 за нормативами споживання з розрахунку на одну особуза чисельністю зареєстрованих осіб, які проживають в квартирі, суд вважає, що в даному випадку суттєве значення має не тільки факт належності квартири на праві власності певній особі, а й те, скільки осіб зареєстровано і проживає в цій квартирі.

Як вже зазначалось вище, відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_3 , зареєстрований в ній по т.ч., але в спірній квартирі фактично не проживає з грудня 2012р., вільного доступу до квартири немає. Фактично відповідач проживає в квартирі АДРЕСА_4 .

Вказані обставини достовірно підтверджуються рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.07.2016р., яким іншого співвласника ОСОБА_3 зобов`язано усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні часткою квартири АДРЕСА_3 та надати ключі від квартири, інформацією Хортицького ВДВС м.Запоріжжя від 04.09.2020р. про те, що зазначене рішення до теперішнього часу не виконане, інформацією УСЗН ЗМР по Хортицькому району від 12.08.2020р. про те, що ОСОБА_2 як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії з січня 2014р. користується пільгою на оплату житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання - квартира АДРЕСА_4 , про що достовірно було відомо позивачу і цих обставин представник позивача в суді не оспорював.

Отже, непроживання відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі свідчить про те, що він послугою централізованого постачання гарячої води за цією адресою фактично не користувався і підстав для стягнення з нього плати за цю послугу суд не знаходить, у зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити.

При цьому, в межах розгляду даної справи суд не дає оцінку тому, хто саме проживає та фактично користується послугами з централізованого постачання гарячої води в спірній квартирі, оскільки позовних вимог до ОСОБА_3 як до іншого співвласника зазначеної квартири позивач не пред`являв.

Також суд не дає оцінку правомірності розподілу особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг на квартиру АДРЕСА_3 між співвласниками, оскільки ця обставина відповідачем не оспорювалась і фактично не впливає на права та обов`язки сторін у спірних правовідносинах.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.1,6 ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволені частково на суму 5474,47грн. (20% від заявлених вимог: 5474,47грн.х100%:27311,44грн) і з нього підлягає стягненню сума судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 420,40грн. (2102,00грн.х20% :100%), але він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним компенсувати позивачу судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.15,16,322,358,360,509,526 ЦК України, ст.67,68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992р. №572, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», , місце знаходження: м.Запоріжжя, бул.Гвардійський, б.137, рахунок № НОМЕР_5 в Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2017р. по 30.06.2020р. в сумі 5474,47 (п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні 47 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Компенсувати Концерну «Міські теплові мережі», , місце знаходження: м.Запоріжжя, бул.Гвардійський, б.137, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.12.2020р.

Суддя Н.А. Мурашова

01.12.2020