22-ц/804/2343/20
242/3862/15-ц

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 26 листопада 2020 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 242/3862/15-ц
Номер провадження 22-ц/804/2343/20
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.
за участю секретаря: Грішко С. В.
учасники справи :
позивач ПАТ «Банк Камбіо», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо»,
відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства
« Банк Камбіо » в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення публічного акціонерного товариства « Банк Камбіо » з ринку на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2020 року головуючого судді Черкова В.Г. зі складанням повного тексту судового рішення 08 липня 2020 року по цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-
У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (далі - ПАТ «Банк Камбіо») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .
Позов мотивовано тим, що 19 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 801/06-2014 з додатковими угодами від 19 серпня 2014 року та 20 серпня 2014 року, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 7 821 688,47 грн. В подальшому ліміт кредитування було збільшено до 13 050 195,72 грн, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в розмірах, в порядку та в строки, визначені договором.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором 19 серпня 2014 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно якого у разі порушення позичальником своїх зобов`язань, забезпечених кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Позичальник зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого , станом на 01 серпня 2015 року заборгованість з основної суми кредиту становила 13 050 195,72 грн , заборгованість процентів за користування кредитом за кредитним договором становила 1 394 838,24 грн. Просили стягнути з відповідачів, як з солідарних боржників , на користь банку заборгованість за кредитним договором № 806/06-2014 від 19 серпня 2014 року та договором поруки від 19 серпня 2014 року в загальному розмірі 14 445 033,96 грн.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Камбіо» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Камбіо» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк Камбіо» з ринку, від імені та в інтересах якого діє адвокат Сидоренко Ю.А., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зазначено, що укладаючи кредитний договір та додаткові угоди до кредитного договору № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року та договору поруки, відповідачі погодилися з умовами кредитування, засвідчили факт отримання кредитних коштів, визнали свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів на умовах, визначених кредитним договором.

Посилаючись на ст.ст. 81, 89 ЦПК України, зазначено, що в порушення зазначених норм процесуального законодавства України та норм ст. 241 ЦК України, судом першої інстанції при ухваленні рішення не досліджено та не надано належної правової оцінки зібраним у справі доказам, зокрема, кредитному договору № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року та додатковим угодам, які укладені в межах виконання кредитного договору, а також договору поруки від 19 серпня 2014 року та додатковій угоді, яка укладена між відповідачами та банком, вказані обставини мають суттєве значення для вирішення спору в даній справі.

Крім того, посилаючись на ст.ст. 626, 627, 628,629,638,203,215 ЦПК України, зазначено, що на сьогоднішній день відсутні судові рішення про визнання вищевказаного кредитного договору, договору поруки та додаткових угод до вказаних договорів, недійсними. Тому, в розумінні статті 629 ЦК України виконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки є обов`язковими для виконання сторонами.

Посилаючись на ст. 1054 ЦК України, п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію операційної діяльності в банках України № 254, вказують, що як доказ надання кредитних коштів ОСОБА_1 , ПАТ «Банк Камбіо» надано до суду належним чином оформлений документ виписку по рахунку, що міститься в матеріалах справи. Однак, судом в порушення положень процесуального законодавства не досліджено вказаний доказ та не надано належну правову оцінку.

Також, посилаючись на статті 526, 530, 546, 553, 610, 1050 ЦК України, зазначено, що враховуючи факт отримання та не погашення кредиту в передбачений кредитним договором термін, є достатньо підстав для задоволення позовних вимог.

Проте, судом першої інстанції не досліджено та не надано належну правову оцінку зібраним у справі доказам, факту видачі кредитних коштів та наявній заборгованості за кредитним договором, що призвело до ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду представник ПАТ «Банк Камбіо» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк Камбіо» з ринку не з*явився,електронною поштою надано клопотання про розгляд справи за відсутністю представника (т.3.а.с.193-194). Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Апонащенко С.С. не з`явилися, неодноразово , належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання ,в тому числі шляхом отримання судових повісток (т.3.а.с.95,97,98,119,120,129,163,164,167,168) та шляхом отримання 18 листопада 2020 року телефонограм, зареєстрованих в журналі телефонограм № 3.9-13 за № №1168,1169 ,та судових повісток ,про що свідчать рекомендовані повідомлення (т.3.а.с. 179-181,198,201).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи ,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження заявлених вимог в якості доказів позивачем надано копію кредитного договору № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7 821 688,47 грн , що в подальшому було збільшено до 13 050 195,72 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому договором. Також, надано копію договору поруки від 19 серпня 2014 року , що було укладено з ОСОБА_2 , за умовами якого остання взяла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 у розмірі суми кредиту. Зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконані, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідачів, як солідарних боржників, заборгованість по кредитному договору станом на 01 серпня 2015 року у розмірі 14 445 033,96 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ,суд першої інстанції виходив з того,що на підтвердження вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості позивачем надано копії кредитного договору, розрахунок заборгованості та роздруківку виписки/особового рахунку.

Відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти позовних вимог, зазначила, що позивач в порушення вимог законодавства не надав належних та достатніх доказів про отримання нею грошових коштів. Доказів на підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів суду не надано.При цьому,суд посилався на п.п.3,8 розділу I, III Інструкції про касові операції в банках України,затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала факт укладення договору поруки. З повідомлення експерта від 28 лютого 2020 року , при проведенні попереднього дослідження встановлено, що досліджувальний підпис є простим за своєю транскрипцією, має обмежений обсяг почергових ознак та їх певну варіаційність, тому надати висновок за поставленими питаннями на підставі вкрай обмеженого порівняльного матеріалу неможливо. Позивачем не доведено факт виникнення зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 не визнає факт укладення 19 серпня 2014 року між нею та банком договору поруки, вимоги за яким є акцесорними за кредитним договором № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року , укладеним між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Камбіо», клопотань про проведення додаткової експертизи від учасників не надходило, позивачем інших доказів, крім договору поруки, який не визнається відповідачем ОСОБА_2 , не надано, також, не надано підтвердження про повідомлення необхідності сплати заборгованості за кредитним договором, забезпеченим договором поруки, яке отримано особисто ОСОБА_2 , а тому суд дійшов висновку , що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволенню не підлягають.

З такими висновками суду не можна погодитись виходячи з наступного .

Згідно п.2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб*єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов*язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов*язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов*язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов*язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов*язання, забезпеченого порукою,боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники,якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі,що і боржник,включаючи сплату основного боргу,процентів,неустойки,відшкодування збитків,якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено,і це підтверджується матеріалами справи,що 19 серпня 2014 року між ПАТ « Банк Камбіо» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 801/06-2014 з додатковими угодами від 19 серпня 2014 року ,відповідно до умов якого банк зобов*язався надати кредит у розмірі 7 821 688,47 грн ,в подальшому ліміт кредитування було збільшено до 13 050 195,72 грн (в редакції додаткової угоди від 20 серпня 2014 року) ,а відповідач ОСОБА_1 зобов*язався використати кредит за цільовим призначенням,сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в розмірах,в порядку та в строки,визначені кредитним договором.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору кредитор/банк відкриває позичальникові відзивну відновлювальну кредитну лінію з наступним порядком повернення суми основної заборгованості : наприкінці строку дії договору .

Дата повернення кредиту 18 серпня 2015 року (п.1.5 договору).

Відповідно до п.1.7. цільове використання кредиту рефінансування кредитних договорів : - 732/01-2013 від 11 березня 2013 року ; -738/01-2013 від 27 червня 2014 року ;-744/01-2013 від 19 квітня 2013 року ; -769/02-2013 від 24 жовтня 2013 року .

Порядок повернення кредиту зазначений у п.1.2.договору (п.1.8).

Пункт 2 кредитного договору передбачає порядок повернення кредиту та сплати процентів.

Так,відповідно до п.п.2.1.,2.2,2.3,2.4 банк відкриває рахунок № НОМЕР_1 для обліку кредиту та рахунок № НОМЕР_2 для обліку процентів.Банк надає позичальнику кредит шляхом :-перерахування коштів на поточний рахунок № НОМЕР_3 відкритий у відділенні ПАТ «Банк Камбіо»,код банку 380399;-шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку за реквізитами контрактів та/або договорів,які надані позичальником. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно,у валюті кредиту,на фактичну суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом,з дня видачі кредиту по день повернення кредиту.Позичальник сплачує нараховані проценти в валюті кредиту щомісячно у строк,не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день повернення кредиту,на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Камбіо»,код банку 380399.

Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов*язань.(т.1.а.с.14-16).

Додаткова угода від 19 серпня 2014 року до кредитного договору № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року ,передбачала викладення п.3.3.7 Розділу 3 права та обов*язки сторін редакції щодо сплати комісії за управління кредитом,інші умови договору залишені без змін (т.1.а.с.16 зв.с.).

Додаткова угода від 20 серпня 2014 року до кредитного договору № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року ,передбачала викладення п.1.3.,1.5 Розділу 1 предмет договору : « 1.3. ліміт кредитної лінії не може перевищувати 13 050 195,72 грн.1.5.цільове використання кредиту : 1-й транш-рефінансування кредитних договорів : - 732/01-2013 від 11 березня 2013 року ; -738/01-2013 від 27 червня 2014 року ;-744/01-2013 від 19 квітня 2013 року ; -769/02-2013 від 24 жовтня 2013 року; 2-й транш ведення фінансово-господарської діяльності «. Інші умови договору залишені без змін (т.1.а.с.17).

Кредитний договір та додаткові угоди підписаний сторонами договору ПАТ «Банк Камбіо» та ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1. ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З метою забезпечення виконання зобов*язань ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором між банком та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 19 серпня 2014 року ,відповідно до п.1 якого ,поручитель поручається перед кредитором за виконання обов*язків боржником перед кредитором за кредитним договором № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року ,укладеним між кредитором ПАТ «Банк Камбіо» та боржником ФОП ОСОБА_1 у розмірі 7 821 688,47 грн. з виплатою 10,7% річних,комісії,у строки передбачені кредитним договором.

Відповідно до п.п.2,3,4,5 договору поруки у разі порушення боржником зобов*язань,забезпечених договором,боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі,що і боржник,включаючи сплату кредиту,процентів за його користування,неустойки,відшкодування збитків,комісії тощо.Поручитель підтверджує,що він ознайомлений із змістом кредитного договору.Поручитель надає згоду на внесення будь-яких змін до кредитного договору.

Відповідно до п.п.3.2.,4.1,4.2,6.5,6.6 поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі також у разі зміни умов кредитного договору(зміна процентів за користування кредитом,зміна строків його погашення та інше).Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами,діє до моменту припинення поруки на підставах,визначених ст.559 ЦК України.Доповнення та зміни умов договору вносяться за згодою сторін і оформлюються додатковими угодами.Договір сторонами прочитаний,відповідає їхнім намірам та досягнутим домовленостям,що засвідчується власними підписами сторін,які діють з повним розумінням предмета та змісту договору (т.1.а.с.18-19).

20 серпня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору поруки від 19 серпня 2014 року ,відповідно якої викладено п.1 розділу 1 предмет договору в наступній редакції « п.1 відповідно до умов цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов*язків боржником перед кредитором за кредитним договором № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року, укладеним між кредитором та боржником у розмірі 13 050 195,72 грн з виплатою 10,7 % річних, комісії,у строки передбачені кредитним договором «.

Підписанням цієї угоди поручитель підтверджує : - свою здатність виконувати умови цього договору ;- що цієї угоди не суперечить будь-яким обмеженням,що є обов*язковими для поручителя;- що відсутні будь-які перешкоди для виконання цієї угоди на день підписання; - що на день підписання цієї угоди відсутні будь-які судові спори,що можуть істотно та/або негативно впливати на фінансовий стан та кредитоспроможність поручителя; -що надані поручителем кредиту документи не містять будь-яких недостовірних відомостей, складені та/або отримані в порядку,передбаченому чинним законодавством України; - що поручитель повністю розуміє всі умови цієї угоди,свої права та обов*язки за цим договором і погоджується з ними. Поручитель та боржник підтверджують, що всі зобов*язання, представлені в цьому договорі, є дійсним на день укладення цього договору. Поручитель та боржник розуміють ,що будь-яка недійсність зобов*язань буде розцінюватись ,як надання кредитору завідомо неправдивої інформації з метою отримання кредиту,та тягне за собою відповідальність поручителя та боржника, у відповідності до чинного законодавства України. Сторони, укладаючи цей договір , керуючись відповідними принципами свободи договору , домовились про наступну форму укладення цього договору ,яка є обов*язковою для сторін і погодженою сторонами , а саме : кожен аркуш,на якому викладено цей договір ,містить підпис кожної сторони ( уповноважених представників сторін,що підписали цей договір ) та печатку сторони, якщо стороною є юридична особа. Доповнення та зміни умов договору вносяться за згодою сторін і оформляються додатковими угодами. Цей договір сторонами прочитаний , відповідає їхнім намірам та досягнутим домовленостям ,що засвідчується власними підписами сторін, які діють з повним розумінням предмета та змісту договору.

Договір поруки та додаткова угода до договору поруки підписані сторонами договору ПАТ «Банк Камбіо»,фізичною особою ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_1 (т.1.а.с.19 зв.с.).

Досліджуючи матеріали справи ,апеляційний суд вважає необхідним зазначити позиції та аргументи підстав не визнання позовних вимог відповідачів та їхніх представників протягом розгляду справи у суді першої інстанції .

Так,надаючи 28 березня 2019 року заяву про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року по вказаній цивільній справі про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором ,відповідач ОСОБА_2 зазначала про необхідність перегляду заочного рішення з підстав : неналежного повідомлення відповідачів,не відповідність дійсності щодо збільшення кредиту до 13 050 195,72 грн,щодо розрахунку періоду і суми заборгованості,що утворилася (т.1.а.с.59-61).

Ухвалою від 08 квітня 2019 року було скасовано заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року , призначено підготовче провадження.

Ухвалою суду від 02 травня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 10 липня 2019 року закрито провадження по справі (т.1.а.с.170-171), яка скасована постановою Донецького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції . У постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що враховуючи те, що позовні вимоги у цій справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за кредитним договором, тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд вплине, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав всіх учасників відповідних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір за позовом кредитора-юридичної особи до боржника юридичної особи та поручителів фізичних осіб про стягнення кредитної заборгованості підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо він поданий до 15 грудня 2017 року. При цьому, у подальшому для визначення юрисдикції пріоритетним є особа боржника (юридична та фізична), оскільки вимоги, що випливають з поруки чи застави, є акцесорними (т.1. а.с.252-254).

Ухвалою від 27 вересня 2019 року по справі призначено судовий розгляд (т.2.а.с.2).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Апонащенко С.С. надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що документи, які підтверджують факт видачі коштів позичальнику ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Пунктом 3 розділу І Інструкції про касові операції в Банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 р. № 337, яка була чинною на час надання кредиту, передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банку через його касу. В порушення вимог ст.12 ЦПК України та Параграфу 1 ЦПК України про основні положення про докази, позивач не надав належні та достатні докази, які б свідчили про отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів за кредитним договором № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року та наявності у відповідачів заборгованості за таким договором у розмірі 14 445 033,96 грн. У відповідача ОСОБА_2 є сумніви щодо справжності укладених договорів.Справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (т.1.а.с.98-100).

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ліжевський В.А. надав відзив, в якому зазначив, що в нього відсутні жодні з документів на які позивач посилається в позовній заяві, зокрема договір поруки від 19 серпня 2014 року .Більш того,з отриманого відзиву ОСОБА_1 від 22 квітня 2019 року на вказану позовну заяву,де із вказаного відзиву вбачається,що відповідач ОСОБА_1 також не підписувала такий договір. Крім цього,як зазначив представник , справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства за місцезнаходженням відповідача ФОП ОСОБА_1 ,а саме в господарському суді м. Києва; - позивач в порушення вимог законодавства не надав належних та достатніх доказів про отримання грошових коштів відповідачем ФОП ОСОБА_1 ; - позивач не надав повідомлення відповідачу ОСОБА_2 про необхідність сплатити заборгованість, що було б передбачено договором поруки в разі його наявності (т.1.а.с. 129,141-142).

З клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Апонащенко С.С. від 07 листопада 2019 року вбачається,що 10 липня 2019 року представником позивача було надано для огляду оригінал договору поруки від 19 серпня 2014 року ,та у зв*язку з тим,що на його погляд такий підпис візуально відрізняється від підпису ОСОБА_2 ,просив витребувати у позивача оригінали документів,доданих до позовної заяви,оригінал договору поруки від 19 серпня 2014 року та додаткової угоди до такого договору від 20 серпня 2014 року з ОСОБА_2 ,призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу по оригіналам договору поруки та додаткової угоди та на вирішення питання поставити запитання : чи виконано підпис у тексті договору поруки від 19 серпня 2014 року та в тексті додаткової угоди до такого договору від 20 серпня 2014 року із боку «поручитель» однією і тією особою та ким, ОСОБА_2 ,чи іншою особою виконано підпис у тексті кредитного договору № 3393 Н/08-3 від 26 березня 2008 року та в тексті договору поруки від 19 серпня 2014 року та в тексті додаткової угоди до такого договору від 20 серпня 2014 року (т.2.а.с.16-18,23-25).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07 листопада 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Апонащенко С.С. про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи задоволено (т.2.а.с.21).

Оригінали договору поруки від 19 серпня 2014 року та оригінал додаткової угоди від 20 серпня 2014 року до договору поруки від 19 серпня 2014 року ,відповідно до клопотання про залучення до матеріалів справи витребуваних судом документів,надані представником банку 15 січня 2020 року (т.2.а.с.40).

З повідомлення експерта від 28 лютого 2020 року вбачається неможливість надання висновку за поставленими питаннями на підставі вкрай обмеженого порівняльного матеріалу (т.2.а.с.72-75).

Тобто,відповідач ОСОБА_2 дійсність підпису не спростувала ,внаслідок не надання експерту достатньої кількості вільних зразків .Клопотань про проведення додаткової експертизи не заявляла,інших доказів,в тому числі висновків експерта,спеціаліста тощо ,відповідач не надала .

З огляду на зазначене,підстав ставити під сумнів підписання договору поруки від 19 серпня 2014 року та додаткової угоди від 20 серпня 2014 року до договору поруки від 19 серпня 2014 року ,не має . Твердження відповідача ОСОБА_2 та її представника щодо підпису договору поруки ,який візуально відрізняється від підпису ОСОБА_2 не заслуговують на увагу,оскільки належних доказів на спростування таких тверджень суду надано не було.

Відповідно до ст.76 ЦПК України,доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та іншихобставин,які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими,речовими іелектронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1-2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, щодостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатністьдоказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України).

Тобто,на підставі оцінених письмових доказах,можливо дійти до висновку про те,що як визначено ст.638 ЦК України , сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору , мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі , про що свідчать підписи сторін .

Спірний кредитний договір та договір поруки недійсним не визнавався.Відтак, в розумінні ст.629 ЦК України виконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки є обов*язковими для виконання сторонами.

Також,апеляційним судом встановлено ,що відповідно до кредитного договору №801/06-2014 з додатковими угодами від 19 серпня 2014 року та 20 серпня 2014 року дата повернення кредиту 18 серпня 2015 року.

До суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся ,згідно поштового повідомлення , 25 серпня 2015 року (т.1 а.с.30).

З розрахунку заборгованості вбачається,що станом на 01 серпня 2015 року, заборгованість відповідачів з основної суми кредиту становила 13 050 195,72 грн , заборгованість процентів за користування кредитом за кредитним договором становила 1 394 838,24 грн. (т.1.а.с.5).

Звертаючись до суду з цим позовом банк подав виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 ,належним чином посвідчені копії кредитного договору № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року з додатковими угодами до нього,копії договору поруки від 19 серпня 2014 року з додатковою угодою.

Вілповідно до п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», розрахунково-касове обслуговування-це послуги,що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору,укладеного між ними,які пов*язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта,видачою коштів у готівковій формі,а також здійснення інших операцій,передбачених договорами.

Первинним документом вважається документ,який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення,ст.1 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операції призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по особовому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом , яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до умов кредитного договору банк відкриває рахунок № НОМЕР_1 для обліку кредиту та рахунок № НОМЕР_2 для обліку процентів.Банк надає позичальнику кредит шляхом :-перерахування коштів на поточний рахунок № НОМЕР_3 відкритий у відділенні ПАТ «Банк Камбіо»,код банку 380399;-шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку за реквізитами контрактів та/або договорів,які надані позичальником.

З виписки особового рахунку ,проводок 3 вхідний 19 серпня 2014 року,вихідний 19 серпня 2015 року , вбачається ,що 18 серпня 2014 року за документом 121-101 на рахунок № НОМЕР_3 ,ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_1 перераховано 7 821 688,47 грн. призначення платежу : надання кредиту згідно кредитного договору № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року ,згідно розпорядження від 19 серпня 2014 року ; 20 серпня 2014 року за документом 215-6 на рахунок № НОМЕР_3 ,ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_1 перераховано 5 228 507,25 грн. 19 серпня 2015 року документ 373-25 , рахунок № НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 перенесення простроченої заборгованості по кредиту згідно умов кредитного договору № 801/06-2014 від 19 серпня 2014 року ,без ПДВ,згідно розпорядження від 19 серпня 2015 року ФОП ОСОБА_1 13 050 195,72 грн.

Тобто,факт видачі кредиту підтверджується перерахування сум на вищевказані рахунки відповідно умов договору (т.1.а.с.6-7).

Нараховані відсотки у розмірі 1 394 838,24 грн проведені по 18 серпня 2015 року (т.1. а.с.8-11,12-13).

Доказів, які б спростували визначений позивачем розмір заборгованості, відповідачами суду надано не було.

Проте, суд першої інстанції не дослідив належним чином наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку, не спростував належним чином викладені банком доводи по суті заявлених у цій справі вимог .

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відтак, суд першої інстанції не дослідив належним чином зібрані у справі докази у сукупності, тому оскаржуване рішення не можна вважати законним та обґрунтованим .

Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Судом апеляційної інстанції встановлено,що банк взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, натомість позичальник порушила покладені на неї обов`язки в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого за договором утворилася заборгованість,загальний розмір якої складає 14 445 033,96 грн.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм та враховуючи те ,що відповідачем ОСОБА_1 порушено умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним ,що привело до утворення заборгованості у загальному розмірі 14 445 033,96 грн.,з яких : сума кредиту 13 050 195,72 грн , заборгованість процентів за користування кредитом 1 394 838,24 грн.,та підтверджується наданим позивачем розрахунком, наявним в матеріалах справи , апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог .

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано та за новим рішенням повністю задоволено позовні вимоги, то необхідно розподілити судові витрати та стягнути з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь держави , витрати з оплати судового збору за подачу позивачем позовної заяви з кожної по 1 827 грн., оскільки на час подання позовної заяви 09 вересня 2015 року позивач був звільнений від сплати судового збору згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», та стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Камбіо» , витрати ,понесені у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції з кожної по 2740, 50 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства « Банк Камбіо» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення публічного акціонерного товариства « Банк Камбіо » з ринку задовольнити .

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення .

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства « Банк Камбіо » , в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства « Банк Камбіо » до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , та з ОСОБА_2 ,ІПН НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою : АДРЕСА_3 на користь публічного акціонерного товариства « Банк Камбіо» , , місце знаходження : 01001, м. Київ, вул . Заньковецької /Станіславського, будинок 3/1 , заборгованість за кредитним договором № 801/ 06-2014 від 19 серпня 2014 року у розмірі 14 445 033 (чотирнадцять мільйонів чотириста сорок п*ять тисяч тридцять три ) грн 96 коп., з яких : 13 050 195 (тринадцять мільйонів п`ятдесят тисяч сто дев`яносто п`ять ) грн 72 коп, 1 394 838 (один мільйон триста дев`яносто чотири тисячі вісімсот тридцять вісім ) грн 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІПН НОМЕР_4 та з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_5 , на користь держави , витрати з оплати судового збору за подачу позивачем позовної заяви з кожної по 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІПН НОМЕР_4 та з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_5 , на користь публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» , , витрати ,понесені у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції з кожної по 2740 (дві тисячі сімсот сорок ) грн 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 грудня 2020 року.

Судді: