Справа № 309/3113/19
Провадження № 2/309/509/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Орос В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завданої матеріальної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд через свого представника ОСОБА_3 з даними позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму завданих матеріальних збитків у розмірі 6783 гривні за використану електроенергію у житловому будинку, який належить позивачу. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла гр. ОСОБА_4 - мати позивача ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина, що успадкована за законом її дітьми: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Згідно свідоцтва на спадщину за законом, виданого 15.12.2017 року та зареєстрованого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. в реєстрі за № 9249, ОСОБА_1 разом з рідним з братом ОСОБА_6 успадкували по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_1 , відомості про реєстрацію права власності спадкоємців внесені до ДРРП. Позивач та його рідний брат ОСОБА_6 фактично не проживали і не проживають в даному будинку. Причиною цьому позивач вважає дію свого дядька - відповідача по справі ОСОБА_2 , який робив все і продовжує робити все для того, щоб не дозволити позивачу володіти і розпоряджатися своєю власністю. Наведені обставини підтверджуються зверненням у 2017 році ОСОБА_2 з позовом до Хустського районного суду про усунення від права спадкування за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Вказана позовна заява була залишена без розгляду за заявою самого ОСОБА_2 згідно ухвали Хустського районного суду від 11.01.2018 р. у справі № 309/1960/17. Не дивлячись на те, що позивач фактично не проживав у спадковому будинку, однак щоб уникнути відключення від енергопостачання до цього будинку ним було проведено оплату за спожиту електроенергію 18.12.2017 року в розмірі 146,76 грн. що стверджується карткою споживання електроенергії по особовому рахунку позивача у Хустському РЕМ, від 03.07.2019 р.

Однак, на протязі періоду з грудня 2017 року по квітень 2018 року, відповідачем ОСОБА_2 було надано дозвіл без їхньої згоди невідомим особам на проживання у будинку, який належить позивачу та його брату ОСОБА_6 . Саме ці невідомі особи за вище вказаний період споживали електроенергію, кількість якої за карткою особового рахунку склала понад дев`ять тисяч гривень. Факт проживання в будинку АДРЕСА_1 невідомих нам осіб підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.02.2018 року. На не одноразові прохання до відповідача сплатити заборгованість за використану електроенергію протягом періоду грудень 2017 р. - квітень 2018 року, останній погодився на оплату лише частини боргу на загальну суму 2593,03 грн., з яких 2151,79 грн. відповідач оплатив в травні 2018 року після укладення позивачем угоди 36 про погашення заборгованості перед енергопостачальною компанією за спожиту електричну енергію. Від сплати решти заборгованості відповідач категорично відмовився. Це змусило позивача 19.04.2019 року самостійно сплатити решту заборгованості в сумі 6591,29 грн. та сплатити додатково 192,10 грн. - відшкодування судового збору за видачу судового наказу. Через відмову відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, що виникли через використання електроенергії в його будинку особами які проживали там та користувалися житлом з дозволу відповідача, позивач змушений звернутися до суду з даними вимогами. При розгляді справи просив суд задовольнити позов у повному обсязі на підставі поданих до справи доказів.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його захисник Калин В.Ю. в судове засідання не з`явились. Захисник Калин В.Ю. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та без його участі. Проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову. Відзиву на позов, доказів на спростування позовних вимог відповідачем не подавалось.

Відповідно до ч.3 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, з встановлених в судовому засіданні обставин по справі вбачається, що позивач не довів достатніх доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_6 успадкували після смерті своєї матері - ОСОБА_4 по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_1 .

Наведені обставини підтверджуються витягом №50296929 про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 107688384 від 15.12.2017 року.

В своїх позовних вимогах позивач стверджував, що не дивлячись на те, що він та його рідний брат не проживали з матір`ю у спадковому будинку, його рідний дядько ОСОБА_2 який є відповідачем у справі робив та продовжує робити перешкоди у користуванні належного йому майна. Як стверджує позивач такі перешкоди полягали у зверненні відповідача до суду з позовом про усунення їх від спадкування та надання дозволу без його згоди на проживання в будинку особам ромської національності. За твердженнями позивача саме ці невідомі особи в період з грудня 2017 року по квітень 2018 року використовували електроенергію. Суму завданих збитків позивач визначив посилаючись на рахунок для сплати за електричну енергію № 2949233, а також квитанціями №, № від 19.04.2019 року, на загальну суму 6783,39 грн. ОСОБА_1 вважає, що доказом вини у заподіянні такої шкоди з боку ОСОБА_2 є складений Ізянською сільською радою акт обстеження матеріально-побутових умов від 26.02.2018 року, в якому доведено що невідомі особи за дозволом відповідача ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи у судовому засіданні інших доказів, які б встановлювали або визначали права та обов`язки між сторонами щодо користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 в 1/2 частці, не встановлено.

Досліджуючи акт обстеження матеріально-побутових умов від 26.02.2018 року, судом встановлено, що він не містить жодних конкретних договірних умов які б можливо розцінювати як договір користування, найму чи оренди житла, відсутні дані про учасників такого договору. На думу суду є недостатнім встановлення проживання невідомих осіб ромської національності в будинку позивача, особи яких ніким не встановлювалися та не перевірялися. Проводячи таке обстеження орган місцевого самоврядування не перевірив та не з`ясував за чиєю згодою такі особи проживали в будинку, і чи така згода або дозвіл був наданий відповідачем ОСОБА_2 .

Таким чином, оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, оскільки наданий до суду розрахунок завданих збитків позивачу за використану електроенергію та причетність до заподіяння таких збитків з боку ОСОБА_2 не доводить вину останнього у заподіянні таких збитків.

Суд також не має підстав брати до уваги твердження позивача про визнання відповідачем частини завданих збитків та добровільну часткову оплату за завдану шкоду, оскільки це не підтверджено належними і достовірними доказами. При цьому, надані позивачем квитанції про сплату боргу за використану електроенергію сплачені самим позивачем - ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4,5,81,247,274,277,263-265 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завданої матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.