Справа № 414/1015/19
Провадження № 22-ц/810/739/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08 грудня 2020 року Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Назарової М.В.

суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

заяву представника позивача ОСОБА_3 про відвід суддів

у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 вересня 2020 року, ухваленого Кремінським районним судом Луганської області у складі: судді Безкровного І.Г. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності,

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 заявив відвід суддів складу суду: головуючого судді-доповідача Назарової М.В та судді у складі суду Кострицького В.В., оскільки за участю вказаних суддів ухвалювалися рішення про відмову у задоволенні клопотання позивачки про призначення судової експертизи, а наразі вони мають намір знову заявляти відповідне клопотання, тому у позивача склалося стійке враження про упередженість суддів під час розгляду справи. Посилався на те, що оскільки у вказаних суддів є наперед сформована позиція стосовно обставин справи, яка виключає безсторонність суду та дотримання принципу безпосередності дослідження доказів передбаченого ЦПК України, що підтверджується оцінкою доказів, яка була письмово викладена цими суддями у постанові Луганського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року у цій справі, вважає що на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36, ч. 3 ст. 39 ЦПК України головуючий суддя-доповідач Назарова М.В та суддя у складі суду Кострицький В.В. підлягають відводу.

Дослідивши матеріали справи та заяву про відвід, заслухавши думку представника відповідача, яка заперечувала проти задоволення заяви, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява №11/1987/134/188, §48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява №11/1987/134/188, §46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

У рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява №17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява №71615/01, §31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хартов М.В., звертаючись до суду з заявою про відвід колегії суддів вказував на те, що за суб`єктивним критерієм судді: головуючий у справі суддя-доповідач Назарова М.В. та суддя Кострицький В.В. не можуть розглядатись як безсторонні, оскільки ситуація, в якій одна й та ж колегія суддів розглядає питання та відмовляє позивачці у призначенні по справі судової експертизи як під час розгляду справи судом першої інстанції, так під час призначення до апеляційного розгляду її апеляційної скарги, а наразі позивач має намір знову заявляти відповідне клопотання, дозволяє стверджувати про наявність стійкого об`єктивного сумніву у неупередженості вказаних суддів навіть за умови дотримання процесуального законодавства і порядку автоматизованого розподілу справ.

Колегія суддів вважає, що поведінка суддів головуючого судді-доповідача Назарової М.В. та судді Кострицького В.В. при розгляду даної справи не дає жодних об`єктивних підстав вважати, що вони не є безсторонніми.

У п. 32 рішення від 15 липня 2010 року у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (заява №16695/04) Європейський суд з прав людини вказав на те, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain) від 28 жовтня 1998 року, п.45, Reports of Judgments and Decisions, 1998-VIII).

Доводи представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , викладені у заяві про відвід з огляду на ситуацію, в якій одні й ті ж члени колегії суддів розглядають різні питання з приводу доказів у цій справі, дозволяє стверджувати про наявність об`єктивних сумнівів у позивачки щодо неупередженості суддів, ґрунтуються на думці заявника та не свідчать про наявність об`єктивних критеріїв та передбачених законом підстав, які б давали підгрунтя для сумніву в неупередженості та/чи об`єктивності вказаних членів колегії суддів, а висновки, викладені колегією суддів під час вирішення питання щодо доказів не свідчать про необ`єктивність та упередженість суддів.

Однак, враховуючи систематичний характер прийняття таких рішень (як під час перегляду в апеляційному порядку ухвали суду про призначення судової експертизи, так і під час призначення справи до апеляційного розгляду на відмову у задоволенні такого ж клопотання), з метою забезпечення гарантованого державою права на справедливий суд, уникнення в майбутньому ставлення під сумнів законності та обґрунтованості остаточного рішення у даній цивільній справі, з урахуванням висновків ЄСПЛ про те, що правосуддя має не лише здійснюватися, а має бути видно, що воно здійснюється, а також для того, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості колегії суддів під час вирішення справи № 414/1015/19, колегія суддів, вислухавши думку представника відповідача, яка заперечувала проти заяви, все ж задовольняє заяву про відвід судді-доповідача Назарової М.В. та судді у складі колегії Кострицького В.В. за суб`єктивним критерієм. Це зроблено для того, щоб з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості вказаних суддів під час вирішення справи.

Керуючись ст. 36, 39-40, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про відвід суддів складу суду: головуючого судді-доповідача Назарової М.В та судді у складі суду Кострицького В.В. задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту ухвали - 09 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: