КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5568/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Київ

Справа № 363/3916/16

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Рудюка О.Д.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна в натурі, припинення спільної часткової власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та вселення,

встановив:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про виділення майна в натурі, припинення спільної часткової власності, встановлення порядку користування та вселення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що йому належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2005 року. Інша 1/2 частина вказаного будинку належить відповідачу ОСОБА_2 , згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Позивач зазначає, що відповідно до довідки № 265/02-33 від 03.08.2016 року за АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка 0,33 га з них - 0,08 га під будівництво та обслуговування житлового будинку та 0,25 га для ведення ОСГ.

Між співвласниками існує спір щодо користування житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований. Дійти згоди щодо поділу майна в добровільному порядку не вдалося, а тому позивач вимушений звернутися до суду, на підставі викладеного просить :

- виділити позивачу зі спільної часткової власності в натурі 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; припинити право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку;

- встановити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , виділивши в натурі 1/2 частину земельної ділянки пропорційно до частки позивача у праві власності на житловий будинок;

- вселити позивача в житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Звертає увагу на те, що в експертному висновку чітко зазначено та судом підтверджено, що поділ будинку необхідно виконувати з одночаснимпроведенням будівельних робіт з реконструкції будинку з приведенням приміщень новоутворених квартир у відповідність до вимог ДБН. На схемі поділу будинку місце розташування та розміри підсобних приміщень (кухонь ісанвузлів) зображені умовно, оскільки проведення цих робіт потребує розробкипроектної документації. Тобто відповідні висновки неможливо отримати окремо без виконання робіт та взагалі до їх виконання.

Крім того, вважає, що після висновку експерта про можливість поділу спірного домоволодіння не потрібно змінювати позовні вимоги, в зв`язку з тим, що вирішується саме питання поділу майна в натурі, а варіанти запропоновані експертом, це лише рекомендація, яким шляхом це можливо виконати.

Також посилання суду в оскаржуваному рішенні на ст. 152 ЖК УРСР є помилковими, оскільки в зазначену статтю були внесені зміни та вона має інший зміст.

Звертає увагу суду на те, що позивачем не ставилося перед судом питання визначення права власності, а ставилося питання про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Вказує, що відмова у вселенні позивача в житловий будинок є фактично підставою для відповідача в подальшому користуватися таким рішенням суду на свою користь та не надавати йому можливості проживати в будинку. Відповідач не надавав пояснень суду з приводу того, що він не заперечує про його вселення в будинок, а навпаки просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Тобто, фактично підтвердив своє перешкоджання в користуванні житловим приміщенням, що належить позивачу на праві власності. Однак ці обставини не взяті судом до уваги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та погодився на запропонований позивачем варіант поділу жилого будинку в натурі, визначений як варіант № 2 висновку судово-будівельно-технічної експертизи від 29.03.2019 року № 20239/17 - 43/6547/19-43 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що спірне домоволодіння не можливо поділити згідно ідеальних часток співвласників по 1/2 кожному, розподіл можливий з відступом від ідеальних часток співвласників, тоді як відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить поділити домоволодіння в натурі відповідно до варіанту поділу, запропонованого експертом, тобто поділити спірне домоволодіння між сторонами в частках, що дорівнюють кожному по 1/2 частині домоволодіння.

Судом було враховано, що сторони не дійшли згоди щодо жодного запропонованого експертом варіанту поділу. Після проведення експертизи позивач ставив питання щодо поділу будинку за варіантом 2, запропонованим експертом, однак в ході судового розгляду позивач не змінив позовні вимоги з розрахунку поділу будинку з урахуванням відступу від ідеальної частки співвласників, та при такому поділу будинку позивачем не ставилось питання про сплату компенсації вартості відступу від ідеальної частки, яка належить відповідачу.

Крім того, суд виходив з того, що відповідно до вимог ст. 152 ЖК УРСР обов`язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо.

Відповідно до вищевказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7412/18-43/3621/19-43 від 14.03.2019 року запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку. Як при першому, так і при другому варіанті поділ будинку можливий лише при умові проведення ремонтно-будівельних робіт з реконструкції будинку з приведенням приміщень новоутворених квартир у відповідність до вимог ДБН та зазначено, що квартири, для влаштування яких співвласникам пропонуються приміщення житлового будинку, повинні бути забезпечені інженерними устаткуваннями: автономними системами електропостачання та слабких струмів, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення.

Позивачем в свою чергу, суду не надано доказів на підтвердження того, чи відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам житлові приміщення, які фактично залишаться в користуванні сторін після обрання першого чи другого варіантів. Також не надано дозволи щодо реконструкції, переобладнання та перепланування будинку виконкомом місцевої ради.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені без додержання норм матеріального та процесуального права.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 750/2783/16-ц , правовий режим спільної часткової власності передбачає, що володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Забороняється обмеження прав одних учасників за рахунок інших. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується у судовому порядку.

Здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

При вирішенні зазначених спорів суди повинні виходити з положень статей 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартирі без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна, з урахуванням принципів рівності та справедливості, зокрема рівнозначності та рівності виділених кожному із співвласників житлових та нежитлових приміщень частин будинку, їх функціонального призначення та розташування, можливості їх переобладнання з дотриманням технічних та будівельних норм для забезпечення їх автономного використання.

Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів.

За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові у справі від 03.04.2013 року № 6-12цс13).

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову з тих підстав, що сторони не дійшли згоди щодо жодного запропонованого експертом варіанту поділу, суд не врахував зазначені положення норм матеріального права, висновки Верховного Суду у постановах з подібних правовідносин, вимоги процесуального законодавства, і фактично ухилився від вирішення спору по суті, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є власниками кожен по 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2005 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Глібівська сільська рада - про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності ( а.с. 7-8 ).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію прав від 06.01.2011 року, номер витягу 28602714, КП Київськох обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» було зареєстроване право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку зазначеного будинку.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 05.04.2008 року, перевіреного 26.11.2010 року, спірний житловий будинок АДРЕСА_1 складається з таких приміщень: 1-1-вітальня, площею 12,2 кв.м.; 1-2 - кухня, площею 9,1 кв.м.; 1-3 житлова, площею 5,7 кв.м., 1-4 - житлова, площею 7,3 кв.м.; 1-5 житлова, площею 21,4 кв.м., І-веранда, площею 6,5 кв.м, ІІ - коридор - 9,2 кв.м., ІІІ - кладова - 6,5 кв.м., загальна площа будинку - 77,9 кв.м., житлова площа - 55,7 кв.м. (а.с.9-11).

На підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 18.01.2017 року судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Наугольною Н.І. надано висновок від 29.03.2019 р. за № 20239/17-43/6547/19-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (а.с. 102-124).

Відповідно до вказаного висновку експертизи, враховуючи існуюче конструктивно планувальне рішення будинку та технічний стан будинку, поділити будинок АДРЕСА_1 між співвласниками на 1/2 та 1/2 частини у відповідності з вимогами будівельних норм можливо при умові відступу від рівності часток співвласників та при умові проведення одночасно з поділом будівельних робіт з реконструкції будинку для приведення частин будинку у відповідність до вимог пунктів 2.22, 2.23, 2.24, 2.26, 2.29, 2.30 ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

Відповідно до вказаного висновку експертизи, сторонам запропоновано два варіанти поділу будинку № 13 : за першим варіантом фактичні частки співвласників в будинку становлять: І-співвласник 45/100 частини - на 4,55 кв.м менше, ІІ співвласник 55/100 - на 4,55 кв.м більше; компенсація за відхилення від ідеальної частки співвласників у ринковій вартості будинку складає 10 278 грн. 50 коп.

При цьому варіанту першому співвласнику пропонується виділити: 1-3 - житлову, площею 5,5 кв.м., 1-4 - житлову, площею 7,3 кв.м., 1-5 житлову, площею 21,4 кв.м., всього в будинку - 34,4 кв.м.; із господарських споруд - господарський блок «Б», колонку питну, загальною вартістю 97 019 грн.

Другому співвласнику пропонується виділити: І- веранда, площею 6,5 кв.м., ІІ - коридор - площею 9,2 кв.м., ІІІ - кладова, площею 6,5 кв.м., 1-1 - вітальня, площею 12,2 кв.м., 1-2 - кухня, площею 9,1 кв.м., всього в будинку - 43 ,5 кв.м.; із господарських споруд : убиральня «Г», сарай «Д», погріб під «Д», навіс «Е», загальною вартістю 117 577 грн.

Для приведення приміщень будинку у відповідність до першого варіанту необхідно виконати такі ремонтно-будівельні роботи:

- закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-2 та 1-3; 1-1 та 1-5;

- влаштувати вхід в будинок в приміщенні 1-3;

- влаштувати дверні прорізи між приміщеннями 1-3 та 1-5; 1-3 та 1-4; 1-4 та 1-5;

- влаштувати перегородки з дверима в приміщенні ІІІ та в приміщенні 1-5;

- обладнати кухні та санвузли в обох новоутворених квартирах.

За другим запропонованим експертом варіантом фактичні частки співвласників у будинку становлять: І співвласник - 40/100 - на 10,35 кв.м. менше, ІІ співвласник - 60/100- на 10,35 кв.м більше; компенсація за відхилення від ідеальної частки співвласників у ринковій вартості будинку складає - 20 456 грн. 50 коп.

При цьому варіанту першому співвласнику пропонується виділити : кладову ІІІ, площею 6,5 кв.м., кухню 1-2, площею 9,1 кв.м., житлову кімнату 1-3, площею 5,7 кв.м., житлову кімнату, площею 7,3 кв.м., всього в будинку - 28,6 кв.м.; господарський блок «Б», колонку питну, загальною вартістю 86 841 грн.

Другому співвласнику пропонується виділити: веранду І, площею 6,5 кв.м., коридор ІІ, площею 9, 2 кв.м., вітальню 12, 2 кв.м., житлову кімнату 21,4 кв.м., всього в будинку - 49,3 кв.м.; а також убиральню «Г», сарай «Д», погріб під «Д», навіс «Е», загальною вартістю 127 755 грн.

Для приведення приміщень будинку у відповідність до вказаного другого варіанту поділу будинку виконати ремонтно-будівельні роботи:

- закласти дверні прорізи між приміщеннями ІІ та ІІІ; 1-2 та 1-1; 1-4 та 1-5;

- влаштувати перегородки з дверима в приміщеннях 1-1 , 1-3,

- влаштувати вхід в будинок в приміщенні 1-3;

- влаштувати дверні прорізи між приміщеннями 1-2 та ІІІ;

- обладнати кухню та санвузол у новоутворених квартирах.

На схемі поділу будинку місце розташування та розміри підсобних приміщень (кухонь і санвузлів) зображені умовно, оскільки проведення цих робіт потребує розробки проектної документації. Вартість і поточний перелік робіт по зміні об`ємно-просторового рішення кожної з квартир, а також вартість ремонтно-будівельних робіт по влаштуванню або переобладнанню систем інженерного устаткування залежить від прийнятих рішень (об`ємно-планувальних, конструктивних тощо), які обумовлюються розробленою і погодженою в установлено законом порядку проектно-кошторисною документацією.

Таким чином, з висновку експертизи вбачається, що питання облаштування своїх часток інженерними мережами, у тому числі електро-, газо-, водопостачання та виготовлення технічних умов на перепланування вирішується власниками самостійно після поділу будинку та отримання правовстановлюючих документів на свої частки.

Відповідно до ст. 152 ЖК України в редакції Закону № 191-VIII від 12.02.2015, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Крім того, 05 січня 2017 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2016 року № 1024 «Про внесення змін до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», якою скасована вимога щодо необхідності отримання дозволів на переобладнання та реконструкцію житлових приміщень та житлових будинків.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності дозволу виконкому на переобладнання будинку та позитивних висновків уповноважених органів про допустимість проведення робіт з переобладнання спірного будинку є помилковими.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України вбачається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до вказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29.03.2019 року, наявна технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, поділ спірного будинку між співвласниками у відповідності з вимогами будівельних норм можливий при умові відступу від рівності часток співвласників та при умові проведення одночасно з поділом будівельних робіт з реконструкції будинку для приведення частин будинку у відповідність до вимог пунктів 2.22, 2.23, 2.24, 2.26, 2.29, 2.30 ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

Вирішуючи питання щодо визначення варіанту, за яким слід здійснити поділ домоволодіння в натурі, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про необхідність обрати другий варіант, визначений у висновку експертизи, оскільки при першому варіанті поділу у власність одного із співвласників підлягають виділу усі жилі кімнати, а іншому співвласнику - вітальня, кухня та інші підсобні приміщення.

Таким чином, варіант № 2 поділу будинку, визначений у висновку експертизи, найбільш прийнятний з точки зору доцільності. При цьому позивач ОСОБА_1 пояснив, що має змогу та бажає виплатити відповідачу ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки у праві спільної часткової власності на будинок за варіантом № 2.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою виконавчого комітету Глібівської сільської ради № 184/0223 від 03.11.20120 року у спірному будинку проживає та зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , разом з ним проживають дружина ОСОБА_4 , донька дружини ОСОБА_5 , 2010 року народження, та донька ОСОБА_6 , 2016 року народження. Також у спірному будинку зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 .

Згідно з наданим витягом з реєстру територіальної громади м. Києва, сім`я позивача ОСОБА_1 проживає у м. Києві, у квартирі АДРЕСА_2 , а саме: дружина ОСОБА_7 , сини дружини від іншого шлюбу - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їх спільні діти - ОСОБА_10 , 2012 року народження, ОСОБА_11 , 2018 року народження.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 погодився на поділ будинку за варіантом № 2, при якому йому буде виділено 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складаються з приміщень жилого будинку: кладової - ІІІ, кухні 1-2, жилої кімнати 1-3, площею 5,7 кв.м., жилої кімнати, площею 7,3 кв.м., а також господарських приміщень : господарського блоку «Б», колонки питної, з отриманням компенсації за відхилення від ідеальної частки у праві спільної часткової власності.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення в частині поділу в натурі жилого будинку та припинення спільної часткової власності, та прийняття у цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог про здійснення поділу в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіантом № 2 висновку судово-будівельно-технічної експертизи від 29.03.2019 року № 20239/17 - 43/6547/19-43 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки такий варіант є найбільш доцільним та відповідатиме інтересам сторін.

За вказаного варіанту слід виділити в натурі ОСОБА_2 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складаються з приміщень житлового будинку: кладової ІІІ, площею 6,5 кв.м., кухні 1-2, площею 9,1 кв.м., житлової кімнати 1-3, площею 5,7 кв.м., житлової кімнати, площею 7,3 кв.м., всього в будинку - 28,6 кв.м.; а також виділити господарський блок «Б», колонку питну, загальною вартістю 86 841 грн.

Відповідно слід виділити в натурі ОСОБА_1 3/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складаються з приміщень житлового будинку : веранди І, площею 6,5 кв.м., коридору ІІ, площею 9, 2 кв.м., вітальні 12, 2 кв.м., житлової кімнати 21,4 кв.м., всього в будинку - 49,3 кв.м.; а також убиральню «Г», сарай «Д», погріб під «Д», навіс «Е», загальною вартістю 127 755 грн.

Для приведення приміщень будинку у відповідність до вказаного другого варіанту поділу будинку необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи у частині будинку, що виділяється ОСОБА_1 : закласти дверні прорізи між приміщеннями ІІ та ІІІ; 1-2 та 1-1; 1-4 та 1-5; влаштувати перегородки з дверима в приміщенні 1-1 , обладнати кухню та санвузол у новоутвореній квартирі, проведення яких покласти на ОСОБА_1 .

Також для приведення приміщень будинку у відповідність до вказаного другого варіанту поділу будинку необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи у частині будинку, що виділяється ОСОБА_2 : влаштувати вхід в будинок в приміщенні 1-3; влаштувати дверні прорізи між приміщеннями 1-2 та ІІІ; влаштувати перегородки з дверима в приміщенні 1-3, - обладнати кухню та санвузол у новоутвореній квартирі, проведення яких покласти на ОСОБА_2 .

У зв`язку з виділенням ОСОБА_1 у власність 3/5 частин домоволодіння, а ОСОБА_2 - 2/5 частин, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню компенсація за відхилення від ідеальної частки співвласників у розмірі 20 456 грн. 50 коп.

При цьому слід зазначити, що стягнення компенсації вартості часток при розподілі в натурі майна не передбачає внесення цієї компенсації на депозитний рахунок суду, оскільки це питання вирішується судом під час вирішення судом спору по суті з урахуванням висновків експертизи та необхідності відступлення від ідеальних часток з метою вирішення спору.

За викладених обставин підлягає припиненню право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частку кожного у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Право ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності може бути припинене лише після отримання ним компенсації за відхилення від ідеальної частки співвласників у розмірі 20 456 грн. 50 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про вселення у спірний жилий будинок, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а в судовому засіданні не встановлено, яким чином відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу ОСОБА_12 у користуванні житловими приміщеннями за адресою, АДРЕСА_1 .

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як встановлено апеляційним судом, відповідач використовує спірний жилий будинок для свого постійного проживання та своєї сім'ї. Як вбачається з висновку Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області від 04.03.2016 року щодо повідомлення ОСОБА_2 про викрадення документів на будинок ( а.с. 29) та заяви відповідача ОСОБА_2 ( а.с. 21), на час звернення позивача з даним позовом до суду між сторонами склались неприязні стосунки, відповідач перешкоджав позивачу вільно користуватись спірним жилим будинком.

Як вбачається з копії паспорту позивача ОСОБА_1 та довідки виконавчого комітету Глібівської сільської ради № 184/0223 від 03.11.20120 року, місце проживання позивача зареєстроване за адресою спірного будинку.

Нормами Конституції України та Цивільного кодексу України встановлено презумпцію непорушності права власності. Зокрема, в ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладені обставини та зазначені норми матеріального права, а також те, що апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо вирішення позовних вимог про вселення позивача до спірного жилого будинку.

За таких обставин, оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про вселення ОСОБА_1 підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення зазначених позовних вимог та вселення ОСОБА_1 в жилий будинок АДРЕСА_1 .

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, з виділенням в натурі 1/2 частини земельної ділянки пропорційно до частки позивача у праві власності на житловий будинок, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка площею 0,08 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій розташований житловий будинок, власниками якого є сторони, не була належно оформлена, правовстановлюючі документи не виготовлялись та державна реєстрація не вчинялася, а тому сторони не набули на неї права власників.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою, з виділенням в натурі 1/2 частки земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача як до спадкоємця перейшли права спадкодавця щодо переоформлення нерухомості, а виділення позивачу в натурі 1/2 частину земельної ділянки пропорційно до частки позивача у праві власності на житловий будинок не відповідатиме вимогам закону, оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_13 не набула права власності на земельну ділянку, яка не була зареєстрована за нею у встановленому законом порядку.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають наявним у справі доказам та зроблені з дотриманням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги позивача у цій частині зводяться до того, що позовні вимоги щодо визнання права власності на частину земельної ділянки позивачем не заявлялись, а відповідно до ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок розміщено на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на жилий будинок до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, на тих самих умовах і в тому обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Проте такі доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, оскільки позивачем були заявлені одночасно позовні вимоги про виділ 1/2 частки земельної ділянки в натурі, тоді як за змістом ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи, що сторони не набули права власності на земельну ділянку, то жодні правові підстави для виділення 1/2 частини земельної ділянки в натурі - відсутні.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу належить 1/2 частина житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2005 року.

Згідно з рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2005 року позивач та відповідач є спадкоємцями по закону після смерті бабусі ОСОБА_13 , які в установленому законом порядку прийняли спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .(а.с. 7-8).

Як вбачається з довідки № 265/02-33 від 03.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, згідно записів поземельної книги за ОСОБА_13 рахується земельна ділянка, загальною площею 0,33 га, з них 0,25 га для ведення особистого селянського господарства та 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Так, згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Разом з тим, технічної документації на земельну ділянку, зокрема, кадастрового плану земельної ділянки; плану меж земельної ділянки, складеного за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками - матеріали справи не містять.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 29.03.2019 року ( а.с. 102-116), була проведена інструментальна зйомка на земельну ділянку площею 0,08 га, що міститься в матеріалах справи ( а.с. 66); інструментальна зйомка земельної ділянки, площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства в матеріалах справи відсутня. При проведенні натурного обстеження встановлено, що межі даної земельної ділянки відсутні, не визначені на місцевості.

Вказаним висновком розраховані варіанти порядку користування земельною ділянкою під будівництво та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, площею 0, 0810 га , по АДРЕСА_1 у частках 1/2 та 1/2, описані в дослідницькій частині та зображені на схемах в додатку 3 до висновку.

Визначити порядок користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га не видається можливим через відсутність технічної документації на неї, та до встановлення меж зазначеної земельної ділянки.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позивачем вимог про встановлення порядку користування усією земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення даних вимог, оскільки за відсутності технічної документації на земельну ділянку та без встановлення меж зазначеної земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства визначення порядку користування земельною ділянкою не є можливим.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2840 грн. 40 коп., а також сплачено за проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи - 9904 грн.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог : судовий збір - 1653 грн. 60 коп., витрати на проведення експертизи - 1/2 від загальної вартості (9904 грн./2= 4952), оскільки у задоволенні позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділ 1/2 частини ділянки в натурі позивачу відмовлено. Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить : 1653 грн. 60 коп. + 4952 грн. = 6605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року- скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна в натурі, припинення спільної часткової власності, вселення та прийняти в цій частині постанову:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна в натурі, припинення спільної часткової власності, вселення - задовольнити.

Здійснити поділ домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіантом № 2 висновку судово-будівельно-технічної експертизи від 29.03.2019 року № 20239/17 - 43/6547/19-43 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

Виділити в натурі ОСОБА_2 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складаються з приміщень житлового будинку: кладова ІІІ, площею 6,5 кв.м., кухня 1-2, площею 9,1 кв.м., житлова кімната 1-3, площею 5,7 кв.м., житлова кімната 1-4, площею 7,3 кв.м., всього в будинку - 28,6 кв.м.; господарський блок «Б», колонка питна, загальною вартістю 86 841 грн.

Виділити в натурі ОСОБА_1 3/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складаються з приміщень житлового будинку : веранда І, площею 6,5 кв.м., коридор ІІ, площею 9, 2 кв.м., вітальня - 12, 2 кв.м., житлова кімната - 21,4 кв.м., всього в будинку - 49,3 кв.м.; а також убиральня «Г», сарай «Д», погріб під «Д», навіс «Е», загальною вартістю 127 755 грн.

Для приведення приміщень будинку у відповідність до вказаного другого варіанту поділу будинку виконати ремонтно-будівельні роботи:

- закласти дверні прорізи між приміщеннями ІІ та ІІІ; 1-2 та 1-1; 1-4 та 1-5;

- влаштувати перегородки з дверима в приміщенні 1-1 ,

- обладнати кухню та санвузол у новоутвореній квартирі, проведення яких покласти на ОСОБА_1 ;

- влаштувати вхід в будинок в приміщенні 1-3;

- влаштувати дверні прорізи між приміщеннями 1-2 та ІІІ;

- влаштувати перегородки з дверима в приміщенні 1-3,

- обладнати кухню та санвузол у новоутвореній квартирі, проведення яких покласти на ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відхилення від ідеальної частки співвласників у розмірі 20 456 грн. 50 коп.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на жилий будинок АДРЕСА_1 .

Право ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності припиняється з дня отримання компенсації за відхилення від ідеальної частки співвласників у розмірі 20 456 грн. 50 коп.

Вселити ОСОБА_1 в жилий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 6605 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року - залишити без змін.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.