Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 759/4619/20
Провадження 2/945/615/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 листопада 2020 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Карабут В.В.; представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ; розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві, з представником позивача в режимі відеоконференції між Миколаївським районним судом Миколаївської області та Святошинським районним судом м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором позики,

встановив:

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення в солідарному порядку боргу за договором позики.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що 13 лютого 2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_3 безпроцентну позику у суммі 14000 доларів США, строком до 30 грудня 2017 року.

У позові позивач ОСОБА_1 вказував на те, що згідно з п. 3.1. договору позики, у випадку неповернення суми позики у зазначений у договорі позики строк, відповідач ОСОБА_3 сплачує штраф у розмірі 0,1 % від суми позики, за кожен день прострочення, до дня її повернення позикодавцю. Розмір відсотків визначається дисконтною ставкою банківського відсотка на день виконання грошового зобов`язання або його відповідної частини в місці укладання договору. У випадку невиконання або неналежного виконання однією зі сторін зобов`язань за цим договором, вона зобов`язана відшкодувати іншій стороні заподіяні таким невиконанням збитки.

Крім цього, у позові позивач вказував на те, що 13 лютого 2017 року, в забезпечення виконання умов договору позики від 13 лютого 2020 року, між ним та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_4 виступив поручителем та зобов`язався відповідати по зобов`язаннях відповідача ОСОБА_3 , які випливають з укладеного договору позики від 13 лютого 2017 року.

З огляду на невиконання відповідачами своїх зобов`язань за договором, позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 26132 доларів США, що за офіційни курсом НБУ складає 653392 грн., з яких: 350000 грн. - сума основного боргу; 280350 грн. - неустойка у виді штрафу; 23042 грн. - 3 % річних, а також судові витрати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року цивільну справу № 759/4619/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення в солідарному порядку боргу за договором позики, за територіальною підсудністю направлено на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

12 червня 2020 року вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2020 року розподілена головуючому судді Шароновій Н.О.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року, суддею Шароновою Н.О., прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором позики, постановлено розглядати справу за правилами спрощенного позовного провадження, у справі призначено судове засідання.

28 вересня 2020 року позивач подав на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 29029 доларів США, з яких: 14000 доларів США - сума основного боргу; 13888 доларів США - неустойка у виді штрафу; 1141 долар США - 3 % річних, а також судові витрати.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28 вересня 2020 року, підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин; відзив не подав.

Відповідач ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин; відзив не подав.

Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

13 лютого 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики (безвітсоткової), за умовами якого позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_3 безпроцентну позику у суммі 14000 доларів США, строком до 30 грудня 2017 року (пп. 1.1. п. 1, пп. 2.2. п. 2 договору позики).

Відповідно до пп. 3.1. п. 3 договору позики, у випадку неповернення суми позики у зазначений у договорі позики строк, відповідач (позичальник) сплачує штраф у розмірі 0,1 % від суми позики, за кожен день прострочення, до дня її повернення позивачу (позикодавцю). Розмір відсотків визначається дисконтною ставкою банківського відсотка на день виконання грошового зобов`язання або його відповідної частини в місці укладання договору. У випадку невиконання або неналежного виконання однією зі сторін зобов`язань за цим договором, вона зобов`язана відшкодувати іншій стороні заподіяні таким невиконанням збитки.

Згідно з пп. 3.2. п. 3 договору позики невиконання однією зі сторін умов даного договору, яке призвело до матеріальних втрат другої сторони, тягне за собою застосування до винної сторони штрафних санкцій у розмірі нанесеного збитку й може служити підставою дострокового припинення договору (а. с. 8).

Крім цього, 13 лютого 2017 року, в забезпечення виконання умов договору позики від 13 лютого 2020 року, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_4 виступив поручителем та зобов`язався відповідати по зобов`язаннях відповідача ОСОБА_3 , які випливають з укладеного договору позики від 13 лютого 2017 року.

Згідно з п. 2 договору поруки від 13 лютого 2017 року у разі порушення позичальником зобов`язання, забезпеченого порукою, позичальник і поручитель відповідають перед позикодавцем, як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед позикодавцем у тому ж обсязі, що і позичальник (а. с. 9).

Як вбачається з копії договору позики позивач передав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 14000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов`язання за договором позики в частині повернення суми позики до цього часу не виконав.

Невиконанням зобов`язань за договором позики в частині повернення суми позики, відповідач ОСОБА_3 порушує умови договору позики, права позивача, та вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов`язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов`язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Відповідно до вимог ч. ч. 1. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов`язання; договір поруки не створює обов`язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обов`язками; у разі невиконання боржником основного зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель зобов`язується виконати борг боржника замість останнього; обов`язок поручителя полягає не лише у виконанні обов`язку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обов`язку боржником.

Оскільки, станом на день розгляду справи борг за договором позики від 13 лютого 2017 року відповідачами не повернутий, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 також належить стягнути в солідарному порядку судовий збір у розмірі 7363 грн. 30 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором позики, задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; номер і серія паспорта НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоюр`ївка, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; номер і серія паспорта НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Зелене Поле, Великоновоселівського району, Донецької області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; номер і серія паспорта НОМЕР_6 ) заборгованість за договором позики у розмірі 29029 доларів США, з яких: 14000 доларів США - сума основного боргу; 13888 доларів США - неустойка у виді штрафу; 1141 долар США - 3 % річних.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; номер і серія паспорта НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоюр`ївка, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; номер і серія паспорта НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Зелене Поле, Великоновоселівського району, Донецької області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; номер і серія паспорта НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 7363 грн. 30 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова

Повне рішення складено 07 грудня 2020 року