Постанова

Іменем України

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа №158/3128/18

провадження № 61-20269св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Ківерцівська районна державна адміністрація Волинської області,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Костюкевича О. К., та на постанову Волинського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , Ківерцівської РДА Волинської області про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними.

В обґрунтування позовних вимог, позивачі посилались на те, що на підставі зазначеного розпорядження Ківерцівської РДА №322 від 07 липня 2008 року ОСОБА_3 було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5929 га., що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ №691177, виданий 13 жовтня 2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0285; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0839 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ №691178, виданий 13.10.2011 Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0695; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0711 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ № 691179, виданий 13.10.2011 Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:1105.

Зазначали, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27вересня 2016 року визнано незаконним розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за № 322 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства на території Жидичинської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,75 (номер паю 432).

Враховуючи, що розпорядження Ківерцівської РДА від 17.07.2008 за № 322 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки визнано незаконним, просили суд визнати недійсними вищевказані державні акти.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5929 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ №691177, виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0285.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0839 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ №691178, виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0695.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0711 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ №691179, виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:1105.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суди виходили з того, що оскільки оспорювані державні акти виданні на підставі незаконного розпорядження Ківерцівської РДА, тому вказані державні акти, також, слід визнати незаконними.Оскільки рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року про визнання незаконним розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» набрало законної сили 11 вересня 2017 року, а з даною позовною заявою ОСОБА_1 і ОСОБА_4 звернулися до суду 22 грудня 2018 року, тому позовну давність не пропущено.

Надходження касаційно ї скарги до суду касаційної інстанції та рух справи у суді касаційної інстанції

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 липня 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Ківерцівського районного суду Волинської області матеріали цивільної справи №158/3128/18.

У грудні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не прийняли до уваги те, що дія рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року, яке було покладено в основу оскаржуваних рішень, було зупинено ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року.

До участі у справі не залучено Управління Держгеокадастру у Волинській області.

Людва О. В. здійснював представництво інтересів ОСОБА_1 у суді без достатніх правових підстав, оскільки не є адвокатом.

Позивачі звернулись до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки зі зверненням до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження звернулась у 2016 році, однак вимог про визнання недійсним державних актів позивачі не заявляли. Про порушені права, позивачі повинні були знати ще у 2010 році, з моменту коли відповідачі почали обробляти спірні земельні ділянки.

До питання про позовну давність у даному спорі слід застосувати правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові по справі № 234/3341/15-ц.

Доводи інших учасників справи

Відзив ОСОБА_1 , поданого Людвою О. В. ,. на касаційну скаргу мотивовано тим, що Управління Держгеокадастру у Волинській області не є уповноваженим органом щодо виділення у натурі земельної ділянки та видачі державних актів на землю, тому і до участі у справі залучено не має бути.

Людва О. В. є адвокатом, тому представництво ОСОБА_1 у суді здійснювалось відповідно до норм процесуального законодавства. Позовна давність у спірних правовідносинах позивачами не пропущена.

Інші учасники справи не скористались правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що на підставі розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5929 га., що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ №691177, виданий 13 жовтня 2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0285; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0839 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ №691178, виданий 13 жовтня 2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0695; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0711 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії ЯЛ №691179, виданий 13 жовтня 2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:000:1105 (а.с. 12-14).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року у справі №158/894/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2017 року, визнано незаконним розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства на території Жидичинської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,75 (номер паю 432) (а.с. 8-11).

З даною позовною заявою ОСОБА_1 і ОСОБА_4 звернулися до суду 22 грудня 2018 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суди виходили з того, що оскільки оспорювані державні акти виданні на підставі незаконного розпорядження Ківерцівської РДА, тому суд приходить до висновку, що вказані державні акти, також, слід визнати незаконними. Оскільки рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року про визнання незаконним розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» набрало законної сили 11 вересня 2017 року, а з даною позовною заявою ОСОБА_1 і ОСОБА_4 звернулися до суду 22 грудня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками судів з огляду на наступне.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий.

Судами встановлено, що на підставі розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» було видано ОСОБА_3 оспорювані державні акти на право власності на земельні ділянки.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року у справі №158/894/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2017 року визнано незаконним розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства на території Жидичинської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,75 (номер паю 432) .

За таких обставин, оскільки підстава видачі спірних державних актів - розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за №322, визнано судом незаконним, тому наявні правові підстави для визнання недійсними державних актів.

Суди врахували вказане, в результаті чого дійшли обґрунтованого висновку, щодо наявності підстав для визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки .

Стосовно позовної давності колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Визнання державних актів недійсними є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Оскільки, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року про визнання незаконним розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17 липня 2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок»набрало законної сили 11 вересня 2017 року, а з даною позовною заявою ОСОБА_1 і ОСОБА_4 звернулися до суду 22 грудня 2018 року, тому суди дійшли правильних висновків про те, що позивачі звернулись до суду з даним позовом в межах загального трирічного строку позовної давності.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги відносно того, що позивачі звернулись до суду з пропуском строку позовної давності, так як зі зверненням до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження звернулась у 2016 році, однак вимог про визнання недійсним державних актів позивачі не заявляли. А посилання скаржника на те, що про порушення своїх прав позивачі повинні були знати ще у 2010 році, з моменту коли відповідачі почали обробляти спірні земельні ділянки є припущенням, які не ґрунтуються на підставі достатніх та належних доказів.

Окрім того, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що до питання про позовну давність у даному спорі слід застосувати правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові по справі № 234/3341/15-ц, оскільки предметом розгляду вказаної справи були інші спірні правовідносини та їх правова природа.

Доводи касаційної скарги відносно того, що суди поклали в основу судових рішень - рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року, не зважаючи на те, що його дію було зупинено ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року не заслуговують на увагу, оскільки вказане не призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Окрім того, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року залишено без змін постановою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року .

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що до участі у справі не залучено Управління Держгеокадастру у Волинській області, оскільки відповідно до положень статті 122 ЗК України, компетентним органом з питань щодо передачі земельних ділянок у власність є орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Доводи касаційної скарги відносно того, що Людва О. В. здійснювала представництво інтересів ОСОБА_1 у суді без достатніх правових підстав, оскільки не є адвокатом не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи посвідченням адвоката № 971 від 07 жовтня 2017 року ( а.с.125).

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішенні - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 липня 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

С. П. Штелик