У Х В А Л А

09 грудня 2020 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Рівненського міського вдділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Шупік Катерини Василівни,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із скаргою на дії головного державного виконавця Рівненського міського вдділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Шупік Катерини Василівни, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шупік Катерини Василівни №58422435 від 31.07.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу.

В судове засідання представник скаржника подала заяву, в якій просила скаргу розглянути у її відсутність та задоволити скаргу.

Представник Рівненського міського вдділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шупік К.В. перебувало виконавче провадження №58422435 по виконанню виконавчого листа №569/20574/14-ц від 02.02.2017 виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суми боргу за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.08.2007 в розмірі 76 522, 03 доларів США з яких: 67 236, 05 доларів США - кредитна заборгованість; 9 285, 98 доларів США - заборгованість по процентам та пеня у розмірі 23 208 грн. 29 коп., з яких 7 114 грн. 49 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 16 093 грн. 80 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, та стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним Договором №0 від 21.08.2007 в розмірі 66 075, 70 доларів США кредитна заборгованість; 8 323, 29 доларів США - заборгованість по процентам та пеню в розмірі 23 564 грн. 02 коп., з яких 8 471 грн. 54 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 15 092 грн. 48 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, а також стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 30.07.2008 в розмірі 39 377, 38 доларів США з яких: 33 280, 51 доларів США - кредитна заборгованість; 6 096, 87 доларів США - заборгованість по процентам та пеню в розмірі 12 516 грн. 89 коп., з яких: 1 616 грн. 82 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10 900 грн. 07 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, і стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області №569/20574/14-ц від 24 липня 2020 року замінено стягувача ПАТ "Укрсиббанк" у виконавчому листі №569/20574/14-ц від 02 лютого 2017 року на його правонаступника ОСОБА_1 .

Як вбачається із листа №168339 від 30 жовтня 2020 року в.о. начальника Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), 31 липня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", а виконавчий документ повернуто стягувачу - ПАТ "УкрСиббанк Акціонерного товариства "УкрСиббанк". Також вказано, що на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у матеріалах виконавчого провадження були відсутні документи, які б стали підставою для винесення постанови про заміну сторони виконавчого провадження, після прийняття якої ОСОБА_1 набув би процесуального статусу стягувача у виконавчому провадженні №58422435.

У скарзі також вказано, що державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шупік К.В. засобом телефонного зв"язку в усному порядку, адвокату Маєвському O.A. як представнику ОСОБА_1 було повідомлено про те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб"єкта за боржником зареєстроване нерухоме майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 275, 80 м2, яке є предметом застави як забезпечення кредитів в іноземній валюті, яке відповідно до п.1 ч.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст.4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно ст.5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, а відтак, враховуючи вищенаведене та керуючись п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 31.07.2020, з якою ОСОБА_1 не може ознайомитись через те, що листом №168339 від 30.10.2020 останньому було повідомлено, що він не набув процесуального статусу сторони вказаного виконавчого провадження.

Згідно ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов"язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пп.1 п.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об"єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об"єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно із пояснювальною запискою до проекту введення мораторію на примусове відчуження рухомого і нерухомого майна позичальників (боржників), які мають кредитні зобов"язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті, мало на меті забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімізацію можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобов"язань.

Поняття "мораторій" у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов"язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій не передбачає втрати кредитором права на задоволення своїх вимог у разі невиконання боржником зобов"язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення (відчуження без згоди власника) певного майна.

Отже, вказаний Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) на примусове стягнення певного майна окремої категорії боржників на період чинності цього Закону, за наявності та доведеності відповідних умов.

Вичерпні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без виконання передбачені ст.37 Закону "Про виконавче провадження". Вказана норма регламентує повернення виконавчого документа без виконання у випадку відсутності у боржника іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо Законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення

Листом від 24.09.2019 ПАТ КБ "Приватбанк" повідомило державного виконавця про неможливість надання запитуваної інформації про залишок коштів на рахунках ОСОБА_2 по виконанню постанови державного виконавця про арешт коштів від 11.03.2019, оскільки така відноситься до банківської таємниці у зв"язку тим, що поданий державним виконавцем запит не містив у собі передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність" посилань, відповідно до яких державний орган має право на отримання такої інформації.

Жодних інших виконавчих дій у межах наданих державному виконавцю повноважень з метою належного витребування вичерпної інформації про залишок коштів на рахунках боржника у ПАТ КБ "Приватбанк" та їх подальшого стягнення останнім здійснено не було. Вказане свідчить про те, що оскільки право на стягнення грошових коштів з рахунків боржника прямо передбачене чинним законодавством України, то встановлена п.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" заборона примусового стягнення майна боржника навіть у разі їх недостатності, не є підставою для невиконання остаточного судового рішення і повернення виконавчого документа на підставі п.9 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

Вищезазначених висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 06.05.2020р. при розгляді справи №464/1124/18.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.260,353,447-451 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Рівненського міського вдділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Шупік Катерини Василівни - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шупік Катерини Василівни №58422435 від 31.07.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -