Справа № 204/5673/20
Провадження № 4-с/204/30/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2020 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:
головуючого судді Приваліхіної А.І.,
за участю секретаря судового засідання Сокола Д.О.,
скаржниці ОСОБА_1 , представниці скаржниці ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії в. о. начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченка Є., заінтересована особа приватний нотаріус Бондар І.М., про визнання дій неправомірними та усунення порушення шляхом скасування арешту, -
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії в. о. начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченка Є., визначивши заінтересованою особою приватного нотаріуса Бондар І.М. (а.с. 1-10), із вимогами визнати дії посадових осіб Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з відмови у скасуванні арешту, який накладено 13 серпня 2015 року на її майно по виконавчому провадженню № 48420018, неправомірними; зобов`язати посадових осіб Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області зняти з її майна арешт, який накладено 13 серпня 2015 року по виконавчому провадженню № 48420018; зняти арешт з її майна, який накладено 13 серпня 2015 року по виконавчому провадженню № 48420018.
Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року у справі відкрито провадження, судове засідання призначено на 14 вересня 2020 року (а.с. 57).
Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» належним чином засвідчену копію кредитного договору № DNGBR003210047 від 15 травня 2004 року на ім`я ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості, яку адресат отримав 21 жовтня 2020 року, проте до теперішнього часу ухвала суду не виконана.
У судовому засіданні скаржниця та її представник скаргу підтримали, прохали задовольнити у повному обсязі. Пояснення надали аналогічні тексту скарги. Скаржниця додатково пояснила, що вона не була обізнана, про який кредит у 2015 році йшла мова і тому звернулася до АТ КБ ПриватБанк, оскільки колись брала там кредит, де їй було повідомлено номер кредитного договору та дату його укладення. На всі інші її прохання інформації надано не було. Наполягали на тому, що державним виконавцем неправомірно не знято арешт з майна скаржниці при закритті виконавчого провадженні. Прохали поновити майнові права скаржниці.
В. о. начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченко Є. у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином (а.с. 89), будь-яких письмових заяв та клопотань суду не надав, причини неявки суду не відомі.
Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 86, 98).
Спираючись на норми ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд розглянув скаргу за відсутності в. о. начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченка Є. та заінтересованої особи.
Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи наданими до неї письмовими доказами, суд доходить висновку про можливість часткового задоволення скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Нормою ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 2015 р.) передбачені наслідки завершення виконавчого провадження. Відповідно до вимог ч. 1 цієї статті, У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Нормами ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, який також закріплений у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. На виконанні Красногвардійського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 48420018. В межах даного виконавчого провадження на все майно скаржниці накладено арешт. Виконавче провадження на теперішній час знищено, що дає підстави вважати, що воно завершене. Проте при завершенні виконавчого провадження державним виконавцем не було вжито заходів щодо зняття арешту з майна позивачки. Іншого виконавчого провадження органами ДВС відносно позивачки наразі немає. При зверненні до Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із проханням вирішити питання щодо зняття арешту з її майна, їй було повідомлено, що це не є можливим у зв`язку із знищенням виконавчого провадження. Проте суд не може погодитися із такими твердженнями органів ДВС, оскільки особа не повинна відповідати за помилки, які допущені службовими особами органів державної влади. З цих підстав, з метою недопущення порушення конституційних майнових прав ОСОБА_1 , її скарга на дії посадових осіб органів ДВС підлягає задоволенню в частині визнання дій посадових осіб Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з відмови у скасуванні арешту, який накладено 13 серпня 2015 року на майно боржниці ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 48420018, неправомірними та зобов`язання посадових осіб Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зняти з майна боржниці ОСОБА_1 арешт, який накладено 13 серпня 2015 року по виконавчому провадженню № 48420018.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скаржниці щодо зняття арешту з її майна, оскільки суд немає таких дискреційних повноважень та не може підмінювати під собою повноваження інших органів державної влади.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 260-261, 353, 447-450 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_1 на дії в. о. начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченка Є., заінтересована особа приватний нотаріус Бондар І.М., про визнання дій неправомірними та усунення порушення шляхом скасування арешту задовольнити частково.
Визнати дії посадових осіб Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з відмови у скасуванні арешту, який накладено 13 серпня 2015 року на майно боржниці ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 48420018, - неправомірними.
Зобов`язати посадових осіб Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зняти з майна боржниці ОСОБА_1 арешт, який накладено 13 серпня 2015 року по виконавчому провадженню № 48420018.
У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня її проголошення, а учасниками справи, що не були присутніми у судовому засіданні, протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії, через суд першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцять днів зо дня її проголошення, або протягом п`ятнадцять днів зо дня отримання її копії учасниками справи, що не були присутніми у судовому засіданні, якщо не буде оскаржена у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна