Єдиний унікальний номер 226/1905/19 Номер провадження 22-ц/804/238/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2020 року м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Будулуци М.С.
суддів: Кішкіної І.В., Никифоряка Л.П.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання (унікальний номер справи 226/1905/19, головуюча суддя Редько Ж.Є., повний текст рішення складено 17 жовтня 2019 року в місті Мирноград Донецької області),-
24 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом до свого батька - ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , посилаючись на наступні обставини.
До досягнення повноліття відповідач сплачував позивачу аліменти.
У вересні 2017 року ОСОБА_2 вступила до Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на денну форми навчання - медсестринське відділення, який закінчує 01 липня 2021року.
Щомісячно вона витрачає на проїзд від місця проживання матері до місця розташування навчального закладу і у зворотному напрямку 1 000 грн., та 392 грн. за проживання в гуртожитку. Окрім цього, вона несе витрати на придбання одягу та продуктів харчування. Стипендію вона не отримує. Матір працює на АПК-Інвест, отримує заробітну плату, розмір якої за шість місяців склав 98 937, 89 грн.
Відповідач отримує пенсію за віком та інших осіб на його утриманні не перебуває, а тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання.
Оскільки батько відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на час навчання, позивач просила стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача на час навчання - до 01 липня 2021 року.
Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню доньку на період навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь та утримання ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частки його доходу щомісячно.

Стягнення аліментів проводити з 24 червня 2019 року по 01 липня 2021 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 513 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що розмір стягнутих з нього аліментів порушує принцип розумності і справедливості.

Висновки суду щодо проживання позивача в гуртожитку не доведені та не підтверджені відповідними доказами. Надані позивачем квитанції про оплату за проживання в гуртожитку не підтверджують щомісячну вартість такого проживання.

Неналежними доказами позивача є також квитанція від 27 серпня 2019 року з оплати за послуги Інтернету, що унеможливлює встановлення щомісячної вартості цього виду послуг.

Окрім того, суд помилково занизив розмір витрат, які несе відповідач на комунальні послуги. Суд не врахував, що за травень 2019 року відповідач додатково оплатив квартплату 176,04 грн. та за електричну енергію 106,80 грн.

Позивач не надала жодного доказу про знаходження її на обліку у лікаря - офтальмолога, як і не встановлено діагнозу її захворювання.

Проте суд не надав належної оцінки доказам відповідача про наявність у нього групи інвалідності внаслідок загального захворювання та понесених величезних витрат на його лікування.

(а.с. 166 -169)

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надіслала.

Третя особа у відзиву на апеляцій скаргу зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні (а.с 197 - 199).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих , які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як зазначено в п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

В ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлені наступні неоспорені обставини.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та про шлюб третьої особи (а.с.5, 147).

ОСОБА_2 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 та є студенткою медсестринського відділення денної форми навчання Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради. Позивач навчається на бюджетній основі, з кінцевим терміном навчання 01 липня 2021року. Вона проживає у гуртожитку за місцем навчання, стипендію не отримує, що підтверджується довідками навчального закладу від 16 та 20 травня 2019 року (а.с. 8, 11).

Згідно квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05 жовтня 2018 року, 09 листопада 2018 року, 06 грудня 2018 року та 05 березня 2019 року, позивач у рахунок оплати за проживання у гуртожитку Дніпровського базового медичного коледжу щомісячно сплачувала по 392 грн.( а.с 12).

Відповідно до квитанції від 22 серпня 2019 року, вартість проживання у гуртожитку зросла до 789 грн. за місяць (а.с. 86).

Згідно проїзних документів від 15 серпня 2019 року, від 13 вересня 2019 року, від 21 вересня 2019 року та від 22 вересня 2019 року позивач за проїзд у напрямках «Мирноград - Дніпро» на автобусі сплачено 225 грн., «Дніпро - Покровськ» та у зворотному напрямку на поїзді сплачено 61,70 грн. та 65,65 грн., відповідно (а.с. 85, 133).

Відповідно до наданих позивачем товарних та фіскальних чеків від 11 серпня 2019 року, 29 серпня 2019 року та 16 вересня 2019 року на придбання медичного та канцелярського товару нею витрачено загалом 2 096 грн., а згідно квитанції від 27 серпня 2019 року, вона здійснила оплату послуг Інтернету в розмірі 100 грн (а.с. 85, 86).

Третя особа ОСОБА_3 (матір позивача) з 11 квітня 2012 року працює жилувальником м`яса та субпродуктів Пр АТ «АПК-Інвест» та її дохід з червня 2018 року по травень 2019 року склав 186 333 грн. 59 коп. Тобто, у середньому вона отримувала по 15 528 грн. на місяць (186 333грн.58 коп.: 12 місяців), з врахуванням обов`язкових податків та платежів, що підтверджується довідками підприємства від 07 червня 2019 року (а.с. 9, 10).

За інформацією Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 06 червня 2019 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувалися аліменти у розмірі ? частини доходів боржника, будь-яких інших виконавчих листів про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебуває (а.с. 7).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства (далі КНП) «Мирноградська центральна міська лікарня» від 11 липня 2019 року, ОСОБА_1 з 1997 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-ендокринолога з діагнозом: «Цукровий діабет середнього ступеню важкості, субкомпенсація, потребує постійних цукропонижуючих препаратів» (а.с.34).

Відповідно до довідки КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» від 26 липня 2019 року, ОСОБА_1 направлено до комунальної медичної установи міської поліклініки № 1 м. Краматорськ до сурдолога на консультацію для проведення МСЕК (а.с.74).

Висновком спеціаліста Комунальної медичної установи міської поліклініки № 1 м. Краматорськ від 17 серпня 2019 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Лівобічний корезивно-рубцовий отіт, кондуктивна приглухуватість зліва ІІІ ступеню. Відповідачу рекомендовано загальноприйнятий курс лікування та д/спостереження »(а.с. 93, 94 - 95).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 19 вересня 2019 року, ОСОБА_1 безстроково встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням по зору з 02 вересня 2019 року. Йому рекомендовано спостереження у окуліста, санаторне-курортне лікування при відсутності протипоказань (а.с. 90, 96 - 97).

Згідно проїзних документів від 17 та 19 вересня 2019 року, відповідач за проїзд на автобусі у напрямках «Мирноград - Краматорськ» та у зворотному напрямку сплатив 108 грн. та 119 грн. (а.с. 99).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4831/455, ОСОБА_1 з 17 по 25 липня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» з діагнозом: «Діабетична ренитопатія, поліферативна стадія, неоваскулярно-гліальна форма, початкова ускладнена катаракта, стан після вітректомії, оперована тракціоне відшарування сітківки на правому оці. Діабетична поліферативна ретинопатія, не опероване тракціоне відшарування сітківки, зріла ускладнена катаракта, зовнішня косоокість лівого ока. ІНЦД 2 тип, середньої ступені важкості, субкомпенсація». Йому рекомендовано спостереження у окуліста, ендокринолога, проходити курси підтримуючого лікування два рази на рік та приймати на протязі місяця призначені медикаменти (а.с. 35, 100).

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6499/603, з 27 вересня 2019 року по 09 жовтня .2019 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» з діагнозом: «Цукровий діабет 2 тип, середнього ступеню важкості, субкомпенсація. Діабетична ренитопатія, поліферативна стадія, неоваскулярно-гліальна форма, початкова ускладнена катаракта оперована відшарування сітківки на правому оці. Діабетична поліферативна ретинопатія, фракційне відшарування сітківки, зріла ускладнена катаракта лівого ока. Вторинна неоваскулярна глаукома обох очей». По виписці йому рекомендовано спостереження у окуліста, ендокринолога, проходити курси підтримуючого лікування два рази на рік та приймати на протязі місяця призначені медикаменти (а.с. 145).

На підтвердження придбання медичних препаратів на лікування відповідачем надані фіскальні чеки від 19, 20, 27 та 30 вересня 2019 року на загальну суму 2 160 грн (а.с. 98, 135).

Згідно довідки Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 10 липня 2019 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком у розмірі 11 262 грн 70 коп. на місяць (а.с. 37).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17, 38). Вказана квартира належить відповідачу на праві приватної власності та інші особи з ним не проживають.

Згідно повідомлень Управління праці та соціального захисту населення Мирноградської міської ради від 27 січня 2018 року, 19 квітня 2018 року, 25 червня 2018 року, 07 листопада 2018 року та 22 листопада .2018 року ОСОБА_1 з вересня 2017 по квітень 2019 була призначалась субсидія на житлово-комунальні послуги (а.с. 39, 40, 41, 42, 43, 117).

Відповідач надав рахунки на сплату ним житлово-комунальних послуг за червень-липень 2018 рік, за вересень - грудень 2018 рік, за січень - вересень 2019 рік, за якими вартість сплачених ним послуг складає від 2 705 грн. у січні 2019 року до 440 грн у травні 2019 року (а.с. 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61- 63, 114-116).

Згідно довідки АТ Державного ощадного банку України від 23 вересня 2019 року, ОСОБА_1 є клієнтом зазначеного банку, має рахунок з кредитним лімітом у сумі 15 000 грн та станом на 23 вересня 2019 року кредитна заборгованість складає 9 408,76 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 121, 122).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7 , 1951 року народження, яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, що підтверджується відповідними свідоцтвами та листом Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції від 06 серпня 2019 року (а.с. 64 - 66, 84).

Відповідно до рішення ЛКК комунального закладу «Димитровський центр первинно медико-санітарної допомоги» від 19 березня 2014 року, ОСОБА_7 за станом здоров`я нездатна була до пересування внаслідок перенесеного ішемічного інсульту 10 лютого 2014 року, з лівобічним геміпарезом (а.с. 67).

Згідно з довідками КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» від 11 та 30 липня 2019 року, ОСОБА_7 перебувала у неврологічному відділенні з 25 по 29 липня 2019 року та потребувала постійного прийому лікарських препаратів внаслідок перенесеного в 2014 році ішемічного інсульту з лівобічним геміпарезом, а також хворіла на ІХС, Атеросклеротичний кардіосклероз, ГХ ІІ ст. ФП пароксизмальна форма СН ІА КВР4 (а.с.68, 101).

На підтвердження придбання медичних препаратів на лікування матері відповідач надав товарні та фіскальні чеки за 2018 і 2019 роки на загальну суму 13 025 грн (а.с. 36, 69, 102-109).

Також відповідачем до суду надана накладна та товарний чек від 30 липня 2019 року, згідно з якими на послуги з поховання матері ОСОБА_7 ним витрачено в сумі 9 480 грн (а.с. 112, 113).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 має стабільний дохід у вигляді пенсії в розмірі 11 262 грн. 70 коп., з якої не відбувається стягнень у примусовому порядку. Позивач ОСОБА_2 навчається на бюджетній основі, однак стипендію вона не отримує, користується гуртожитком та отримує матеріальну допомогу лише з боку матері. Кошти витрачає на навчання, придбання продуктів харчування, засобів гігієни, одягу, взуття та речей звичайного вжитку. Небажання відповідача платити аліменти своїй дитини через стосунки, які склалися між ним і донькою, яка на думку відповідача не виказує належної до нього поваги, не ґрунтуються на законі

Враховуючи стан здоров`я відповідача ОСОБА_1 , наявність у нього третьої групи інвалідності, суд вважав можливим стягнути аліменти з відповідача на користь його повнолітньої дочки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки доходів відповідача, що складає 1 878 грн., від його пенсії, яку він отримує щомісяця по 11 262 грн.70 коп.

При вирішенні справи суд посилався на вимоги норми Сімейного кодексу України, які регулюють правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 цієї ж статті СК, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен утримувати повнолітню дочку до закінчення навчання, яка потребує матеріальну допомогу, а відповідач має можливість надавати таку допомогу.

При визначенні розміру стягнення таких аліментів суд першої інстанції врахував те, що позивач ОСОБА_2 навчається на безоплатній основі, стипендію не отримує, їй допомагає матір ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_1 , хоча є інвалідом третьої групи внаслідок загального захвалювання, але має стабільний дохід у вигляді пенсії, інших утриманців не має, та цілком спроможній надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Присуджені судом аліменти в розмір 1/6 частини доходу відповідача, забезпечать матеріальне становище дочки, яка продовжує навчання.

Такі висновки суду є правильні.

Доводи апелянта про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильну оцінку доказів, апеляційний суд відхиляє, як такі, що суперечать встановленим обставинам і висновкам суду.

Так, суд першої інстанції достовірно встановив, що позивач ОСОБА_2 з 01 січня 2017 року є студенткою медсестринського відділення денної форми навчання Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, який закінчує 01 липня 2021року, стипендію не отримує і проживає у гуртожитку за місцем знаходження навчального закладу у місті Дніпро.

Щомісячно вона витрачала за проживання в гуртожитку по 392 грн. з урахуванням комісії вартістю 3 грн., загальна вартість оплати складала 395 грн. В серпні 2019 року вартість проживання в гуртожитку зросла до 784 грн. на місяць, з урахуванням комісії вартістю 5 грн. загальна вартість оплати склала 789 грн. На підтвердження зазначених обставин позивач надала відповідні квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» про оплату за проживання в гуртожитку Дніпровського базового медичного коледжу, які врахував суд як належні та допустимі докази (а.с 12, 86).

Також позивач надала суду квитанцію про оплату послуг за користування Інтернетом в сумі 100 грн. на місяць (а.с. 85), квитанції на проїзд у напрямках «Мирноград - Дніпро» на автобусі сплачено 225 грн., «Дніпро - Покровськ» та у зворотному напрямку на поїзді сплачено 61,70 грн. та 65,65 грн., відповідно (а.с. 85, 133).

Як вбачається з наданих позивачем товарних та фіскальних чеків від 11 серпня 2019 року, 29 серпня 2019 року та 16 вересня 2019 року на придбання медичного та канцелярського товару для навчання нею витрачено загалом 2 096 грн. (а.с. 85, 86).

Окрім цього, позивач щомісячно витрачає кошти на придбання продуктів харчування.

Доказів іншого відповідач суду не надав, окрім своїх заперечень щодо витрачання коштів позивача на навчання та невстановлення судом першої інстанції загального розміру щомісячних витрат позивача на навчання.

Водночас, відповідач не заперечує того, що матеріальну допомогу на навчання дочки він взагалі не надає.

Апеляційний суд враховує, що оскільки позивач проживає і навчається за межами постійного місяця проживання, стипендію не отримує та навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості заробляти кошти на навчання, вона потребує матеріальної допомогу від батьків.

Та обставина, що матеріальну допомогу на навчання дитини, яка продовжує навчання, надає матір, не звільняє батька від такого обов`язку, який повинні нести обоє з батьків, що й передбачено ч.1 ст. 199 СК України.

Твердження відповідача відносно того, що деякий проміжок часу він не отримував субсидію на житлово-комунальні послуги, не є суттєвим для визначення розміру аліментів, які він має сплачувати на навчання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Також не заслуговують на увагу і доводи відповідача про недоведеність знаходження позивача на обліку у лікаря - офтальмолога, оскільки позов про стягнення додаткових витрат на лікування позивач не заявляла.

Судом безспірно встановлено, що відповідач отримує пенсію за віком в розмірі 11 267 грн.70 коп., інших зобов`язань зі сплати аліментів не має та, незважаючи на встановлення йому третьої групи інвалідності у зв`язку з загальним захворюванням і необхідності підтримувати йому стан свого з здоров`я, він спроможний платити аліменти повнолітній дочці на період навчання в розмірі 1/6 частини від його доходу щомісячно, що складає 1 877 грн. 12 коп. Ці висновки суду апелянтом не спростовані.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду щодо розміру стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Таким чином, твердження апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильну оцінку судом доказів, порушення судом норм матеріального і процесуального права, не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судове рішення є законним і обґрунтованим, а підстав для його скасування - не вбачається.

Оскільки судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складений 14 січня 2019 року.

Суддя Донецького апеляційного суду Будулуца М.С.