Справа №345/4151/20
Провадження № 2/345/1351/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

09.12.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником домоволодіння в АДРЕСА_1 .

В даній квартирі зареєстрований також відповідач, який є чоловіком позивачки. Життя між позивачем та відповідачем не склалося, тому в липні 2017 року відповідач зібрав усі свої речі та переїхав на постійне місце проживання за межі України. Водночас, залишаючись зареєстрованою за вказаною адресою, відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом, оскільки позивач несе усі витрати по сплаті комунальних платежів та всіх витрат з утримання будинку, з урахуванням реєстрації у ньому відповідача, а також не може отримувати субсидію. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом, а саме домоволодінням по АДРЕСА_1 .

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 19). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.03.2011 року, виданого Калуською міською радою (а.с. 5,6) вбачається, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зазначені права вказані і в ст.150 Житлового Кодексу України.

Виходячи з того, що Закон України № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до положень статей 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з довідкою від 04.11.2020 року, виданою ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради (а.с. 7), у належному позивачці домоволодінні по АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з липня 2017 року підтверджується актом від 06.10.2020 року, складеним депутатом Калуської міської ради Савкою О.В. в присутності свідків (а.с. 8).

Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідача по місцю своєї реєстрації і приходить до висновку, що ОСОБА_2 без поважних причин не проживає в спірному житлі понад один рік, а тому втратив право на користування цим житлом.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що позов слід задоволити.

На підставі викладеного, ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні домоволодінням по АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування даним житлом, а саме домоволодінням по АДРЕСА_1 .

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2020 року.

Головуючий