Постанова

Іменем України

11 січня 2020 року

м. Київ

справа № 727/4884/16-ц

провадження № 61-24398св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне підприємство «Чернівецьке тролейбусне управління»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 09 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» (далі - КП «Чернівецьке тролейбусне управління») про стягнення заробітної плати та інфляційних втрат.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з 02 жовтня 2005 року по даний час працює водієм тролейбуса в КП «Чернівецьке тролейбусне управління» в період з червня 2013 року по березень 2016 року ОСОБА_1 виплачувалась заробітна плата в меншому розмірі, ніж це передбачено Галузевою угодою на 2010-2012 роки, яка була укладена між Міністерством з питань житлово-комунального господарства, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення та Галузевою угодою на 2014-2015 роки, яка підписана між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення.

Позивач вказував, що в кінці лютого 2016 року звернувся до Державної служби України з питань праці з проханням перевірити правильність нарахування йому заробітної плати, враховуючи усі соціальні гарантії, передбачені нормами чинного законодавства і на його звернення в період з 22 березня 2016 року по 25 березня 2016 року головним державним інспектором Управління Держпраці в Чернівецькій області Гончар О. А. було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю в КП «Чернівецьке тролейбусне управління». За результатами перевірки було встановлено порушення статей 96 і 97 КЗпП та надано припис № 24-02-27/053 від 25 березня 2016 року. Вважав, що розрахунок тарифної ставки невірний та суперечить вимогам статті 96, 97 КЗпП. Враховуючи відпрацьовані години, за період з червня 2013 по березень 2016 року та формулу, наведену в приписі №24-02-27/053 від 25 березня 2016 року, позивачу, як водію пасажирського тролейбуса недонараховано заробітну плати на загальну суму - 34 145,52 грн. Згідно статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» інфляційні втрати від не донарахованої заробітної плати становлять 13117,41 грн.

ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з КП «Чернівецьке тролейбусне управління»:

недораховану заробітну плату за період з червня 2013 року по березень 2016 року в сумі 34 145,52 грн;

інфляційні втрати за період з червня 2013 року по березень 2016 року в сумі 13 117,41 грн;

витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн і судові витрати понесені за пред`явлення позову в суд.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці в складі судді: Слободян Г. М. від 25 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з КП «Чернівецьке тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 недораховану заробітну плату за період з червня 2013 по березень 2016 року в сумі 34 145,52 грн та інфляційні втрати інфляційні витрати від не донарахованої заробітної плати за період з червня 2013 по березень 2016 року на загальну суму 13 117,41 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щоКП «Чернівецьке тролейбусне управління» перебуває в сфері дії галузевих угод. Відповідно до додатку № 2 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки годинна тарифна ставка водія з 01 вересня 2015 року повинна становити не менше 18,90 грн/год. Розрахунок даної тарифної ставки проводиться наступним чином: мінімальну тарифну ставку робітника І розряду основного виробництва у розмірі не менше 120% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом (8,29 (мінімальна годинна тарифна ставка за виконання працівником некваліфікованої роботи, яка діє з 01 вересня 2015 року) * 120% = 9,94) * на коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва, а саме 1,9 для водіїв пасажирського тролейбуса, тобто позивачу не донараховано та не виплачено кошти за період з квітня 2013 року по березень 2016 року, що склала 34 145,52 грн і сума недоотриманого доходу підлягає індексації відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу КП «Чернівецьке тролейбусне управління» задоволено. Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 листопада 2016 року скасовано. В позові ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що заробітна плата позивачу нараховується та виплачується відповідно до положень колективних договорів, які укладались в КП «Чернівецьке тролейбусне управління». Колегія суддів вважала помилковим висновок суду першої інстанції, про те, що до спірних правовідносин, які виникли між сторонами слід застосовувати положення галузевих угод на які позивач посилається в позові. На КП «Чернівецьке тролейбусне управління» також не поширюються положення Галузевої угоди на 2010-2012 роки, яка була укладена між Міністерством з питань житлово-комунального господарства, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення, оскільки відповідач не є членом Всеукраїнського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України», яке представляло інтереси роботодавців під час укладення цієї галузевої угоди. Згідно положень Галузевої угоди на 2014-2015 роки вона була підписана між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення. Виходячи зі змісту Законів України «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності» та «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» перебування у сфері дії сторін галузевої угоди передбачає добровільне членство підприємства в організаціях роботодавців, їх об`єднаннях та у профспілках, їх об`єднаннях. Сторона роботодавців не підписувала та не приєднувалась до Галузевої угоди, яка підписана між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2014-2015 роки, а тому не брала на себе обов`язок виконувати приписи угоди. Поширення положень Галузевої угоди, яка підписана між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2014-2015 роки на відповідача, як роботодавця, не відповідає принципу соціального діалогу щодо добровільності прийняття сторонами зобов`язань у сфері соціально-трудових відносин. А тому позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь заробітної плати та похідна вимога про стягнення інфляційних втрат є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Аргументи учасників справи

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив оскаржене рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.При цьому посилався на те, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом невірно застосовані норми статті 94, частини четвертої статті 97 КЗпП та не враховано, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджені відповідні порушення законодавства про оплату праці.

Звертає увагу на те, що в період з 22 березня 2016 року по 25 березня 2016 року головним державним інспектором Управління Держпраці в Чернівецькій області Гончаром О. А. було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю в КП «Чернівецьке тролейбусне управління». За результатами перевірки було встановлено порушення статей 96 і 97 КЗпП та видано припис №24-02-27/053 від 25 березня 2016 року, в якому, зокрема, зазначається, що встановлення годинної тарифної ставки водіям підприємства в розмірі меншому ніж передбачено галузевою угодою на 2014-2015 роки суперечить вимогам статей 96, 97 КЗпП. Відповідач не оскаржував в судах припис інспекції та намагався виконати вимоги, зазначені в приписі. В галузевій угоді між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки (яка була чинна і діяла в 2013 році), застосовувалися ці ж самі коефіцієнти. В судовому засіданні головуючий суддя відкрито демонстрував свою упередженість до позивача і його представників, про що було заявлено відвід головуючому судді, про що жодним чином не згадано. Однак, повне ігнорування всіх письмових доказів, та не висвітлення їх оцінки є в першу чергу грубим порушенням, а по друге - ознакою упередженості до сторони позивача по справі.

У квітні 2017 року КП «Чернівецьке тролейбусне управління» подало заперечення на касаційну скаргу, в яких просило відхилити касаційну скаргу та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Заперечення мотивовані тим, що Галузева угода, яка підписана між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2014-2015 роки та Галузева угода на 2010-2012 роки, яка була укладена між Міністерством з питань житлово-комунального господарства, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення не поширюються на відповідача. А тому відносини, які виникають між працівниками та КП «Чернівецьке тролейбусне управління» із приводу оплати праці регулюються трудовим законодавством та колективним договором.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців КП «Чернівецьке тролейбусне управління» зареєстроване 02 вересня 1992 року.

Згідно статуту КП «Чернівецьке тролейбусне управління» є комунальним підприємством, яке засноване на власності територіальної громади м. Чернівці та є планово збитковим підприємством.

ОСОБА_1 з 02 жовтня 2005 року працює на посаді водія тролейбуса в КП «Чернівецьке тролейбусне управління».

Відповідно до штатного розпису затвердженого начальником КП «Чернівецьке тролейбусне управління» введеного в дію з 01 січня 2016 року для водіїв пасажирського тролейбусу встановлена годинна тарифна ставка в розмірі 10,59 грн./год.

Головним державним інспектором Управління Держпраці в Чернівецькій області Гончар О.А. в період з 22 березня 2016 року по 25 березня 2016 року за зверненням позивача ОСОБА_1 , було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю на Комунальному підприємстві «Чернівецьке тролейбусне управління», за результатами якої було установлено порушення вимог статей 96 і 97 КЗпП і надано керівнику підприємства припис № 24-02-27/053 від 25 березня 2016 року, відповідно до якого зазначено, що згідно штатного розпису затвердженого начальником КП «Чернівецьке тролейбусне управління» введеного в дію з 01 січня 2016 року для водіїв пасажирського тролейбусу (на даний момент скаржник перебуває на посаді водія тролейбусу пасажирського) встановлена година тарифна ставка в розмірі 10,59 грн./год. Однак, відповідно до додатку № 2 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки годинна тарифна ставка водія з 01 вересня 2015 року повинна становити не менше 18,90 грн/год. Розрахунок даної тарифної ставки проводиться наступним чином: мінімальну тарифну ставку робітника І розряду основного виробництва у розмірі не менше 120% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом (8,29 (мінімальна годинна тарифна ставка за виконання працівником некваліфікованої роботи, яка діє з 01 вересня 2015 року) * 120% = 9,94) * на коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва, а саме 1,9 для водіїв пасажирського тролейбуса).

КП «Чернівецьке тролейбусне управління» повідомило управління Держпраці в Чернівецькій області про те, що підприємством внесені відповідні зміни в штатний розпис робітників, керівників, фахівців та службовців, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 1450 грн на місяць, збільшені тарифні ставки та посадові оклади на 20 %. Водію тролейбуса 3 класу встановлена годинна тарифна ставка 15,02 грн в годину проти 10,59 грн, яка діяла в квітні, кондуктору громадського транспорту 11,50 грн, в годину проти 8,33 в квітні. До врегулювання питань з відшкодування підприємству за пільгове перевезення окремих категорій громадян та укладання договору на перевезення пасажирів між КП «Чернівецьке тролейбусне управління» та міською радою призупинено перегляд заробітної плати до законодавчо встановленого рівня за період подолання фінансових труднощів терміном на 6 місяців та внести відповідні зміни в колективний договір.

Згідно частини четвертої статті 97 КЗпП власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Галузева угода на 2010-2012 роки укладена між Міністерством з питань житлово-комунального господарства, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення (далі - Галузева угода на 2010-2012 роки).

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про колективні договори і угоди» (в редакції, чинній на момент укладення галузевої угоди на 2010-2012 роки) сторонами угоди на галузевому рівні є власники, об`єднання власників або уповноважені ними органи і профспілки чи об`єднання профспілок або інших представницьких організацій трудящих, які мають відповідні повноваження, достатні для ведення переговорів, укладення угоди та реалізації її норм на більшості підприємств, що входять у сферу їх дії.

У частині першій статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» (в редакції, чинній на момент укладення галузевої угоди на 2010-2012 роки) передбачено, що положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Галузева угода на 2014-2015 роки підписана між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення (далі - Галузева угода на 2014-2015 роки).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про колективні договори і угоди» (в редакції, чинній на момент укладення галузевої угоди на 2014-2015 роки) сторонами колективних угод є сторони соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог.

Згідно абзацу 3 частини другої статті 4 Закону України «Про соціальний діалог в Україні» (в редакції, чинній на момент укладення галузевої угоди на 2014-2015 роки) до сторін соціального діалогу належать: на галузевому рівні - профспілкова сторона, суб`єктами якої є всеукраїнські профспілки та їх об`єднання, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона роботодавців, суб`єктами якої є всеукраїнські об`єднання організацій роботодавців, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона органів виконавчої влади, суб`єктами якої є відповідні центральні органи виконавчої влади;

У частині першій статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» (в редакції, чинній на момент укладення галузевої угоди на 2014-2015 роки) передбачено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 296/1091/16-ц (провадження № 61-23191св18) міститься висновок, що «для обов`язковості виконання роботодавцем зобов`язань у сфері соціально-трудових відносин, передбачених тією чи іншою галузевою (міжгалузевою) угодою, необхідно встановити чи входить профспілкова організація підприємства до організаційної ланки всеукраїнської профспілки та її об`єднання, а також віднесення підприємства до сфери управління міністерства або іншого центрального органу виконавчої влади, який є суб`єктом сторони органів виконавчої влади цієї угоди. При цьому під час визначення обов`язковості застосування положень колективних угод необхідно враховувати норми Рекомендацій Міжнародної організації праці № 91, основоположне значення яких взято до уваги у ратифікованій Україною Конвенції Міжнародної організації праці № 154, а саме: що усякий колективний договір має зв`язувати сторони, що його підписали, а також осіб, від імені яких його укладено».

Апеляційний суд встановив, що Галузева угода на 2010-2012 роки була укладена за участі Всеукраїнського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України», членом якого КП «Чернівецьке тролейбусне управління» не було, а Галузева угода на 2014-2015 роки не підписана стороною роботодавця, а тому дія вказаних галузевих угод не поширюється на КП «Чернівецьке тролейбусне управління».

За таких обставин, апеляційний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Аргумент касаційної скарги про те, що в судовому засіданні головуючий суддя відкрито демонстрував свою упередженість до позивача і його представників, про що було заявлено відвід головуючому судді, про що жодним чином не згадано, колегія суддів відхиляє з таких підстав. Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 09 лютого 2017 року в задоволенні заяви позивача про відвід судді-доповідача Одинака О. О. відмовлено (а. с. 196). Аналіз змісту заяви про відвід не вказує на наявність підстав вважати її обґрунтованою, а тому правильним є висновок апеляційного суду, що така заява задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення апеляційного суду ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков