Справа № 346/2736/20
Провадження № 22-ц/4808/1213/20
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів Василишин Л.В., Томин О.О.

з участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 07 вересня 2020 року, вскладі судді Веселова В.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 2200 грн. В обґрунтування заявлених вимог, посилалась на те, що сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2018 року, від шлюбу народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, відповідач матеріально не підтримує сім`ю, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду. З урахуванням змінених позовних вимог просила стягувати кошти на її утримання щомісячно по 1700 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1700,00 грн щомісячно починаючи з 14 липня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 840,80 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що рішення суду обґрунтовано тим, що відповідач проживає окремо від дружини та дитини, матеріально сім`ю не підтримує та грошей на утримання дружини не надає, разом з цим, суд посилався на те, що відповідач надсилав кошти позивачці банківськими переказами, однак сума відправлених коштів не є достатньою для нормального проживання.

Апелянт вважає, що суд не взяв до уваги те, що він добровільно матеріально підтримував сім`ю, а саме надсилав кошти, купляв дитині одяг, продукти, оплачував комунальні послуги, що не заперечувала позивачка.

Судом також не враховано те, що ОСОБА_1 погодився на стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн, що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 серпня 2020 року.

За наведених обставин, при відсутності постійного місця праці, апелянт просив рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів з 1700 грн до 500 грн щомісячно на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Апелянт ОСОБА_1 надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що він згідний сплачувати аліменти на користь його колишньої дружини ОСОБА_2 в сумі 1000 грн щомісячно, просив справу розглянути без його участі.

Представник позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , після оголошення перерви за її клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, у судове засідання не з`явилася, у зв`язку з чим колегія дійшла висновку про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на даний час проживає окремо від дружини та дитини, матеріально сім`ю не підтримує та грошей на утримування дружини не надає. Позивачка проживає з дитиною, яка перебуває на її утриманні, не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1700,00 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20 вересня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №428 (а.с. 4). ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , яка на даний час проживає з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до частин 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

За таких обставин, встановивши, що позивач виховує малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторони перебувають у шлюбі, відповідач є працездатним, інших утриманців не має, суд дійшов обґрунтованого висновку про визначення аліментів на дружину у розмірі 1700 грн.

Суд першої інстанції взяв до уваги, що відповідач надсилав кошти позивачці банківськими переказами, однак сума відправлених коштів є недостатньою для її утримання.

У свою чергу, доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині суду не надано.

Крім того, не може слугувати доказом незадовільного матеріального становища відповідача та обставина, що він згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 04 серпня 2020 року сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн.

Відповідач є молодим чоловіком (1988 року народження), вад здоров`я, які б обмежували можливості працювати, немає, підтвердження офіційного працевлаштування та отриманого доходу матеріали справи не містять. Відповідач не надав суду доказів того, що дійсно має скрутне матеріальне становище, отже, суд першої інстанції, визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання дружини, врахував положення статті 84, 182 СК України, дав правильну оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначені обставини повною мірою були враховані судом першої інстанції.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про добровільне забезпечення сім`ї, оплату комунальних послуг і купівлю одягу та продуктів, оскільки останній не надав як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, належних та допустимих доказів понесення таких витрат.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду, а зводяться до переоцінки доказів яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 07 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2020 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин