Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 18 січня 2013 року та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з 17 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 18 січня 2013 року між сторонами укладено шлюб, від якого мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, шлюбні стосунки припиненні, спільне господарство не ведеться. Переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Оскільки малолітній син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її повному утримані, позивач бажає отримувати від відповідача аліменти. Зазначає, що дитина періодично хворіє, зокрема на ОРВІ, має слабкий імунітет, потребує якісного харчування, належного фізичного та культурного розвитку. Домовленості між сторонами що участі в утриманні сина немає, позивач не впевнена, що відповідач буде добровільно та регулярно утримувати малолітню дитину. Як відомо позивачу, відповідач аліменти нікому не платить, інших неповнолітніх дітей не має, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, серйозних захворювань не має, офіційно не працевлаштований, працює таксистом. Вважає, що необхідний та достатній розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти надання строку на примирення заперечувала. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів підтримала частково та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2 500,00 грн. Просила суд розглянути справу за її відсутності та витрати по сплаті судового збору за вимогою про розірвання шлюбу покласти на позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечував, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав в частині стягнення в розмірі 2500,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України).

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами 18 січня 2013 року було укладено шлюб (а.с.7).

Сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає.

Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач проти цього не заперечує.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З урахуванням вищевикладеного, суд враховуючи як матеріальне становище позивача, з якою поживає дитина, так і матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, перешкод за станом здоров?я для працевлаштування не має та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 2500,00 грн, а також виходячи із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для забезпечення належного її матеріального утримання та гармонійного розвитку, суд убачає підстави для частково задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в розмірі 2500,00 грн. Суд також враховує, що вказаний розмір аліментів підтримує позивач в своїй заяві.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 17 серпня 2020 року.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогою про розірвання шлюбу, в розмірі 420,40 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України, позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору.

Разом з тим, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн за вимогою про стягнення аліментів, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 7, 84, 104, 105, 110, 112, 114, 115, 181-184, 191 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», статтями 2, 4, 10-12, 76-81, 89, 141, 142, 206, 223, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 18 січня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №40 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500,00 грн щомісячно, починаючи з 17 серпня

2020 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 420,40 грн, який сплачено на підставі документа №37951264 від 17 серпня 2020 року на рахунок №UA0026005, код отримувача №38012871, отримувач УК в Дніпровському районі.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: