Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3105/19
Провадження № 6/711/291/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2020 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Позарецької С.М.,

при секретарі - Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дан А.І. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дан А.І. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60984747 з примусового виконання виконавчого листа № 711/3105/19 від 19.12.2019, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ВП «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно», грошових коштів у сумі 62257,51 грн. Станом на 02.11.2020 ОСОБА_1 рішення суду не виконала, борг не сплатила.

У поданні також зазначено, що державним виконавцем винесено: постанову про відкриття виконавчого провадження № 60984747 та направлено рекомендованою кореспонденцією боржнику; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 60984747, яку сторонам направлено до відому; постанову про стягнення виконавчого збору, яку направлено сторонам виконавчого провадження до відому; постанову про арешт коштів боржника, яку направлено відповідним фінансовим установам для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до ТОВ "БОМОНД ГРУПП", для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому; постанову про арешт майна боржника, яку направлено відповідним реєструючим органам для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому.

Державний виконавець також вказує, що згідно з відповіддю на запит № 80829532 за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби.

За даними відповіді на запит № боржниця отримує дохід в ТОВ «БОМОНД ГРУП». У подальшому, за адресою підприємства було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до відповіді на запит № боржник не отримує пенсію у Пенсійному фонді України.

Згідно з витягом № 230079496 з державного реєстру прав на нерухоме майно за боржником зареєстровані земельні ділянки з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що підлягають під дію мораторію на продаж землі.

Крім того, Управлінням з питання державної реєстрації Черкаської міської ради надано відповідь № 13812-01-10 від 27.07.2020, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 27.07.2020 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.12.1998 по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.11.2013 по теперішній час.

До того ж, 13.09.2020 державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржниці, а саме: АДРЕСА_1 , але доступу до квартири для перевірки майнового стану боржника отримати не вдалося, про що складено відповідний акт державного виконавця та залишено виклик державного виконавця на 14.09.2020. Між тим, 14.09.2020 боржниця не з`явилася на виклик державного виконавця, залишеного 10.09.2020 у формі наклейки на вхідні двері квартири. Про причини неявки державного виконавця не повідомила.

15.09.2020 державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою проживання боржниці, а саме: АДРЕСА_1 , але доступу до квартири для перевірки майнового стану боржника отримати не вдалося, про що складено відповідний акт державного виконавця та залишено виклик державного виконавця на 16.09.2020. Між тим, 16.09.2020 боржниця не з`явилася на виклик державного виконавця, залишеного 15.09.2020 у формі наклейки на вхідні двері квартири та про причини неявки повідомлено не було.

Ініціатор подання зазначає, що виконати рішення суду не вдалося, оскільки державному виконавцю не надано доступу до житлового приміщення з метою перевірки майнового стану боржника та арешту рухомого майна, яке може знаходитися за місцем проживання боржника. Державним виконавцем вчинено всі дії, спрямовані на своєчасне виконання виконавчого листа № 711/3105/19 від 19.12.2019, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси, але у зв`язку з невиконанням обов`язку боржником, передбаченим п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», порушується право стягувача на виконання рішення суду, що гарантоване державою.

Таким чином, державний виконавець просить суд надати дозвіл Центральному відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусове проникнення до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення боргу.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/3105/19 (провадження № 6/711/291/20).

Вказане подання прийняте та призначене до судового розгляду.

У судове засідання представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено.

Сторони та інші заінтересовані особи у судове засідання не викликались, відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Враховуючи думку державного виконавця, дослідивши подання про примусове проникнення до житла боржника та письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60984747 з примусового виконання виконавчого листа № 711/3105/19 від 19.12.2019, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ВП «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно», грошових коштів у сумі 62257,51 грн.

Дійсно, державним виконавцем отримана інформація про те, що за боржницею ОСОБА_1 відсутні зареєстровані транспортні засоби; вона працює та отримує дохід в ТОВ «БОМОНД ГРУП»; у Пенсійному фонді України пенсію вона не отримує. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 230079496 від 28.10.2020) ОСОБА_1 належить 5/12 земельної ділянки (к/н :26:003:0129) та 5/12 земельної ділянки (к/н :29;001;0007) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, на запит державного виконавця Управлінням з питання державної реєстрації Черкаської міської ради надано відповідь № 19408-01-10 від 23.09.2020, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.12.1998 по теперішній час та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.11.2013 по теперішній.

До того ж, з подання державного виконавця вбачається, що ним винесено постанову, зокрема, про арешт коштів боржника, яку направлено відповідним фінансовим установам для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до ТОВ "БОМОНД ГРУПП", для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому; постанову про арешт майна боржника, яку направлено відповідним реєструючим органам для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому.

10.09.2020 та 15.09.2020 державним виконавцем здійснено виходи за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти. Крім того, на дверях квартири залишені виклики з вимогою явки до державного виконавця на 14.09.2020 та 16.09.2020 відповідно. Між тим, у вказані дати боржниця до державного виконавця не з`явилася, про причини неявки не повідомлено.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічним за змістом є і п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання, а відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому, необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення у них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

За змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Також слід зазначити, що юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Під час розгляду справи судом не встановлено жодних обставин, які б підтверджували той факт, що боржниця ОСОБА_1 достовірно знає про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження. За наданими до суду матеріалами, судом не встановлено обставин про те, що державним виконавцем були дотримані норми ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи, що подання направлене до суду засобами поштового зв`язку 10.11.2020, а виходи за адресою проживання боржника щодо перевірки її майнового стану державний виконавець здійснював 10.09.2020 та 15.09.2020.

Крім того, суд при розгляді подання державного виконавця з`ясовує, які виконавчі дії проводилися державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження, і яким саме чином боржник чинить перешкоди у примусовому виконанні рішення суду.

На думку суду, сам по собі факт невиконання судових рішень, не дає підстав для примусового проникнення до житла боржника. Доказів, які б підтверджували обставини здійснення боржником перешкод у примусовому виконанні рішень суду, надано суду не було. Відсутні дані про те, що державним виконавцем було повідомлено боржника про намір вчинити виконавчі дії з опису та арешту його майна та отримано відмову боржника від добровільного виконання за виконавчими документами.

Посилання на те, що ОСОБА_1 перешкоджала здійсненню перевірки державним виконавцем наявності чи відсутності ліквідного майна за її місцем проживання, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки ні акт від 10.09.2020, ні акт від 15.09.2020 такої інформації не містять.

Отже, у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити, оскільки відсутні для цього правові підстави.

При цьому, слід зазначити, що при наявності інших чи нових обставин, державний виконавець не позбавлений права звертатися до суду із відповідним поданням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 76, 77, 259, 258-261, 353-355, 439 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дан А.І. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 07.12.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька