КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Лісовської О.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила

стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2016 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

РішеннямДеснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2020 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_2 , починаючи з 21 серпня 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що суд розглянув справу за його відсутності. Відповідач копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження до винесення рішення не отримував, тобто не міг знати про розгляд справи. Вказує, що він не відмовлявся від утримання дитини, в межах власних доходів утримує дитину, надає кошти на її утримання добровільно, постійно купує для дитини необхідні речі та продукти, проявляє бажання спілкуватись з дитиною. Натомість позивач не зверталась до відповідача щодо надання їй коштів на утримання доньки, з власної ініціативи змінила місце проживання дитини, не повідомляє відповідача про місце проживання і перебування дитини. Незважаючи на всі спроби батька зустрітись з дитиною, піклуватись про неї та проявляти батьківську любов, брати участь у вихованні та утриманні, позивачка позбавила його такої можливості. На момент подання апеляційної скарги відповідач подав відповідні заяви про викрадення дитини до поліції, про порушення прав дитини та його, як батька, до Служби у справах дітей за місцем реєстрації дитини. Щодо утримання матері судом не встановлено факт проживання дитини разом з матір`ю, а не з бабусею чи дідусем та матеріальний стан відповідача, що унеможливлює покладення на чоловіка обов`язку по сплаті аліментів на дружину.

Позивачка подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що на підтвердження свого матеріального становища та розміру щомісячних доходів відповідач жодного доказу суду не надав, про місце роботи та рід занять не повідомив, не спростував той факт, що він має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, яка не працює у зв`язку з тим, що здійснює догляд за малолітньою донькою. Копії долучених до апеляційної скарги чеків та квитанцій датовані починаючи з березня 2020 року, в той час коли позивач та відповідач проживали разом. Жодних чеків на утримання дружини відповідачем не надано взагалі. З особистого листування сторін вбачається, що відповідач знав про місце проживання позивачки з дитиною, відвідував їх, принаймні один - два рази на місяць, жодних перешкод позивачка йому не чинить. Про те, що позивачка тимчасово переїхала проживати до своїх батьків, вона вказала також у позові. Факт проживання позивачки разом з дитиною підтверджується довідкою виконавчого комітету Кашперівської сільської ради Тетіївського району Київської області від 19.11.2020 року №1472. Враховуючи, що позивачка тимчасово є непрацездатною, обов`язок по утриманню дитини, а також по її утриманню, згідно з вимогами СК України покладається на батька дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дитина відповідача проживає окремо від нього разом з матір`ю, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча має таку можливість. Крім того, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини ОСОБА_2 , яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, хоча він має таку можливість, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2016 року по даний час.

Від шлюбу вони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.08.2020 року (а.с. 13).

На даний час дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Батько дитини відповідач ОСОБА_1 матеріальну допомогу на її утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язкищодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

ОСОБА_2 пояснила суду, що донька ОСОБА_3 зареєстрована разом з нею за адресою АДРЕСА_1 . На даний час позивачка разом з дитиною проживають у батьків позивачки, які їх повністю утримують. Відповідач проживає окремо від дитини, від виконання обов`язку по її утриманню ухиляється, коштів на утримання дитини та на утримання позивачки не надає, лише періодично привозить деякі продукти харчування для дитини. Відповідач працює, має стабільну заробітну плату, інших дітей, непрацездатних дружини, батьків на утриманні не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини.

Беручи до уваги обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину, враховуючи положення ст. 182, 183 СК України суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 09 вересня 2019 року по 22 липня 2022 року включно (а.с.15).

Оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, хоча він має таку можливість, суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач в межах власних доходів утримує дитину, надає кошти на її утримання добровільно, що підтверджується копіями наданих чеків та квитанцій, апеляційний суд не приймає до уваги.

Надані квитанції та чеки про купівлю продуктів харчування, дитячих сумішей та памперсів датовані до вересня 2020 року, рішення судом ухвалено 25 вересня 2020 року. Про те, що відповідач періодично привозить деякі продукти харчування для дитини, яких не достаньо для гармонійного розвитку дитини позивачка не заперечує у позовній заяві. Однак, доказів на придбання дитині інших предметів першої необхідності, зокрема, одягу, взуття відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Твердження скаржника про те, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не повідомляє про місце проживання дитини, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 суду не надано та матерали справи не містять.

В позовній заяві ОСОБА_2 вказала, що на даний час вона разом з дитиною проживає у її батьків, які їх повністю утримують.

Крім того, з наданої відповідачем до апеляційної скарги телефонної переписки з позивачем вбачається, що відповідач знав про місце проживання позивачки з дитиною, відвідував їх та жодних перешкод у спілкуванні та зустрічах з дитиною позивачка йому не чинила.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказала, що останній раз відповідач відвідував дитину в селі Кашперівка разом з його братом 26 вересня 2020 року. З того часу він більше до дитини не приїжджав, коштів на утримання не надавав, жодних продуктів харчування не пересилав.

Твердження скаржника про те, що він не має можливості утримувати свою дружину до досягнення дитиною трирічного віку, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження свого стану здоров`я та матеріального становища відповідач до суду не надав.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону утримувати дитину до досягнення нею повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 спроможний надавати допомогу на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 та дружини ОСОБА_2 у розмірі ј частини усіх його доходів, доказів протилежного відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Згідно п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь - якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на розгляд справи судом за його не повідомлення належним чином про розгляд справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до судової повістки від 26 серпня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та направлено копію ухвали про відкриття провадження, копію позову з додатками.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання вказаної судової повістки відповідачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто без належного повідомлення відповідача, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказамита перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанціїв межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзивіна неї.

Апеляційним судом переглянуто справу з урахуванням всіх пояснень та доводів наданих сторонами.

Виходячи із встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального права, однак допущено порушення норм процесуального права, а саме розглянуто справу без належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 , що призвело до порушення його процесуальних прав передбачених законом.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Однак, судом помилково в резолютивній частині рішення вказано досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.08.2020 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто, трирічного віку дитина досягне ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає скасуванню, як ухвалене з порушенням норм процесуального права, з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2020 року і до повноліття дитини та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_2 , починаючи з 21 серпня 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року - скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2020 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_2 , починаючи з 21 серпня 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.