Справа № 525/1067/19
Провадження №2/525/46/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2020 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., з участю представника відповідача адвоката Ярошенка Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання матері-дитини інваліда, яка проживає разом з дитиною інвалідом, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 , що надійшла до суду 07.08.2019 року вбачається, що від шлюбу, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 21.01.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №40, сторони по справі мають малолітню - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якої сторони по справі записані батьками дитини. Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачем ОСОБА_2 вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства з листопада 2014 року, шлюб розірвано 22 грудня 2015 року. Дочка ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, ОСОБА_1 знаходиться вдома по догляду за дитиною-інвалідом.

Позивачка зазначає, що дитина-інвалід ОСОБА_3 спостерігається в консультативно - поліклінічному відділення ГУ НДІ психіатрії Міністерства охорони здоров`я України, де їй було діагностовано атипічний аутизм (помірна розумова відсталість з порушенням комунікації, соціальної взаємодії, порушенням рецептивної мови, диспраксичними порушеннями активності і уваги, порушенням сну неорганічної природи), дитина відвідує Полтавський обласний учбово - реабілітаційний центр і міський Полтавський реабілітаційний центр для дітей інвалідів Міністерства соціальної політики. З 31.10.2017 року оформлена державна соціальна допомога в зв`язку з інвалідністю категорії «А» на два роки, в грудні 2017 року продовжена на 2 роки. Тобто, як зазначає позивач, дитина сама не розмовляє, вокалізація представляється постійними гортанними звуками та окремими словами, знаходиться на безглютеїнової та безказеїновій дієті, при цьому, якщо не дотримується такої дієти, дитина набирає дуже різко у вазі (за пару місяців набирала по 15-16 кг). В позові ОСОБА_1 вказує, що вона вищевикладеним доводить, що дитина-інвалід ОСОБА_3 сама не може обходитися без її допомоги та догляду, тому вона як мати дитини-інваліда не може працювати, відповідно, коштів, які потрібні на лікування, обстеження та реабілітацію дитини не вистачає.

Позивачка ОСОБА_1 також зазначає, що вона зареєстрована у квартирі своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , а її дочка залишилась бути зареєстрованою у м. Києві в квартирі батька ОСОБА_2 , але фактично дитина проживає разом з нею, знаходиться повністю на утримання позивачки і вона сама змушена винаймати квартиру в м. Полтаві, оскільки дитині потрібно постійно проходити реабілітаційний курс, який можливо отримати тільки в обласному центрі Полтавської області. Позивачка ОСОБА_1 не працює, оскільки знаходиться по догляду за дитиною інвалідом, вона з дитиною проживають на пенсію по інвалідності в сумі 4173 гривні (нараховані, але фактично на картку позивачка отримує 3212 гривень) та кошти, які позивачці надає її мати, та кошти, які надає відповідач добровільно, однак цих коштів не вистачає. Також ОСОБА_1 у позові зазначає, що відповідач по справі ОСОБА_2 є здоровим та працездатним чоловіком, працює водієм в онлайн - ритейлер фірмі в м. Києві, однак яку він отримує заробітну плату їй не відомо.

Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ст.88 СК України та те, що вона в даний час не працює, так як доглядає за дитиною інвалідом, якій постійно потрібен сторонній догляд, а також лікування та реабілітація, а грошових коштів для цього недостатньо, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача у справі ОСОБА_2 на її користь кошти, як особі, яка проживає з дитиною інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.а.с.1-3).

Ухвалою суду від 18.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та судове засідання призначено на 16.10.2019 року (а.с.25), відповідачу встановлено термін для подання відзиву на позов; здійснені судові повідомлення про день і час проведення судового засідання у справі.

21.11.2019 року засобами електронного зв`язку від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ярошенка Романа Володимировича надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , з якого вбачається, що відповідач у справі не визнає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання матері дитини-інваліда, яка проживає з дитиною-інвалідом (а.с.41).

03.01.2020 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області засобами електронного зв`язку від представника відповідача адвоката Ярошенка Р.В. направлені довідка про місце роботи та про доходи ОСОБА_2 за період з червня 2019 року по листопад 2019 року, судовий наказ Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.09.2019 року у справі №525/1066/19 та копія ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 11.10.2019 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с.а.с.77-79).

В судове засідання 03.01.2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явилась, вона повідомлялася про день і час розгляду справи, з довідки помічника голови суду Мармальової О.Г. від 03.01.2020 року вбачається, що позивач телефонувала до суду та вказувала про можливість розгляду справи у її відсутність (а.с.76); раніше від позивача у справі надходила письмова заява про підтримання поданого позову (а.с.43).

Відповідач у справі ОСОБА_2 в судове засідання 03.01.2020 року не з`явився, він повідомлений про день і час розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.а.с.51,52,73).

Представник відповідача у справі адвокат Ярошенко Роман Володимирович в судовому засіданні 03.01.2020 року в режимі відеоконференції підтримав поданий у справі відзив на позов ОСОБА_1 та просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання матері дитини-інваліда, яка проживає з дитиною-інвалідом відмовити; також в своїх поясненнях посилався на документи, які були ним направлені до Великобагачанського районного суду Полтавської області 03.01.2020 року засобами електронного зв`язку (а.с.а.с.77-79).

Суд, заслухавши пояснення та доводи представника відповідача адвоката Ярошенка Романа Володимировича, розглянувши заяви по суті справи, що подані учасниками справи, вивчивши та дослідивши наявні матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання матері-дитини інваліда, яка проживає разом з дитиною інвалідом підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.08.2011 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_3 , її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Відповідно до довідки №3742 від 08.04.2016 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 та займає житлову площу 27,7 кв.м в окремій, ізольованій 2-кімнатній квартирі на 9 поверсі 9 - поверхового будинку; на цій житловій площі зареєстровані 5 осіб: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - власник; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - співвласник; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - співвласник; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - онука; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - онука (а.с.5).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради № 4405 від 01.08.2019 року вбачається, що громадянка ОСОБА_1 , 1988 р.н., зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_8 , 1985 р.н. - сестра (а.с.6).

Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 21.01.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №40, розірвано (а.с.7).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З доводів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , а її дочка ОСОБА_3 залишилась бути зареєстрованою у м. Києві в квартирі батька ОСОБА_2 , однак фактично дитина проживає з нею як з матір`ю та знаходиться на утримання позивачки і вона, ОСОБА_1 , винаймає квартиру в м. Полтаві (адресу не вказувала), оскільки дитині-інваліду ОСОБА_3 потрібно постійно проходити реабілітаційний курс, який можливо отримати тільки в обласному центрі (а.с.а.с.1-3).

З копії посвідчення серії НОМЕР_2 відносно ОСОБА_3 , 2011 р.н. вбачається, що законним представником (опікуном) дитини-інваліда або інваліда з дитинства є ОСОБА_1 , 1988 р.н. ОСОБА_3 призначено соціальну допомогу з 20.11.2015 року до 31.10.2017 року, яку продовжено з 01.11.2017 року по 29.07.2029 року (а.с.16).

Відповідно до форми ОК-5 Пенсійного фонду України реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу) на ім`я ОСОБА_1 вбачається, вона отримує пенсію у відповідному розмірі, пенсія нарахована за 2011-2019 рр. (а.с.а.с.8-9). Так, за 2011 рік нараховано пенсії 2910 грн.45 коп., за 2012 рік - 13177 грн., за 2013 рік - 13835 грн., за 2014 рік - 8486 грн.71 коп., за 2015 рік - 1883 грн.27 коп., за 2016 рік - 17262 грн., за 2017 рік - 44800 грн., за 2018 рік - 44676 грн., за шість місяців 2019 року - 25038 грн.

Відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда, що видається лікарсько - консультативними комісіями лікувально - профілактичних закладів №01-40/510/03 від 20.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має інвалідність з дитинства з 2015 року та потребує психолого-педіатричної реабілітації - консультування раз на рік, психолого-педагогічної діагностики, психолого-педагогічного патронажу, психолого-педіатричної корекції з освітніх послуг-інклюзивне навчання в реабілітаційному центрі, також потребує фізичної реабілітації-консультування, кінетотерапії, лікувального масажу та лікувальної фізкультури; при цьому, метою реабілітації є часткове відновлення обмеження життєдіяльності дитини ОСОБА_3 . Вказується також, що контроль за виконанням індивідуальної програми реабілітації дитини- інваліда до 20.02.2020 року (а.с.а.с.10-11).

Відповідно до консультативного висновку від 11.07.2016 року відносно ОСОБА_3 , 2011 р.н. вбачається, що останній діагностовано атиповий аутизм (помірна розумова відсталість з порушеннями комунікації, соціальної взаємодії, порушенням рецептивної мови (HP 1 рівня), диспраксичними порушеннями, порушеннями активності і уваги, порушенням сну неорганічної природи (а.с.14).

Як вбачається з консультативного висновку №03/2015-01 Державної установи «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» щодо дитини-інваліда ОСОБА_3 від 31.05.2019 року, комісією лікарів встановлено, що дана дитина потребує постійного нагляду та догляду та їй рекомендовано, зокрема, лікувальне харчування: дієта з обмеженням продуктів харчування, в яких міститься глютен та казеїн, психобіотики (канадський йогурт 8 млрд КОЕ в день протягом 3-4 місяців); терапія арипипразолом (Арипразол, Фрейм) 10 мг на добу протягом 6 місяців; реабілітація в умовах реабілітаційного центру для дітей інвалідів Міністерства соціальної політики, може відвідувати спеціалізовану дошкільну установу для дітей з первазитивними розладами; індивідуальна реабілітаційна програма з акцентом на елиминації протестних форм поведінки, розвитку розумової частини мови, формування шкільних навичок, корекція програми через шість місяців (а.с.а.с.12-13).

З довідки № від 23.05.2019 року, виданої Великобагачанським РС Управління державної міграційної служби України в Полтавській області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована на проживання в АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідач у справі ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , він зареєстрований на проживання у встановленому порядку в АДРЕСА_2 (а.с.15). ОСОБА_2 працює в ТОВ «Компанія «Київ Опт Торг» на посаді водія автотранспортних засобів, його нарахована заробітна плата за період з червня 2019 року по листопад 2019 року включно становить 28586 грн.90 коп. (а.с.77). Також з матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.09.2019 року (який набрав чинності 24.12.2019 року) з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј (однієї четвертої) частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2019 року (дня подання заяви) і до досягнення дитиною повноліття (а.с.75). Також, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 11.10.2019 року відкрито спрощене позовне провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с.79), однак, як повідомив в ході судового розгляду представника відповідача адвокат Ярошенко Р.В., рішення в даній цивільній справі станом на 03.01.2020 року не прийнято.

Відповідно до частин 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до норм статті ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Відповідно до вказаної статті право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею; нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду; спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Згідно частин 1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З досліджених матеріалів справи об`єктивно вбачається, що з позивачем у справі ОСОБА_1 постійно проживає малолітня дитина-інвалід - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_2 , дитина-інвалід не може обходитися без постійного стороннього догляду, розмір матеріальної допомоги, яку надає батько дитини є недостатнім для утримання одного з подружжя ( ОСОБА_1 ), з якою проживає дитина-інвалід ОСОБА_3 .

При визначенні розміру коштів, необхідних на утримання матері-дитини інваліда, яка проживає з дитиною інвалідом суд виходить з положень ст.ст.80,88 СК України, норм ст.ст.12,13,76,77-80 ЦПК України, те, що з ОСОБА_1 постійно проживає малолітня дитина-інвалід - дочка сторін у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не може обходитися без постійного стороннього догляду та потребує психолого-педіатричної реабілітації - консультування раз на рік, психолого-педагогічної діагностики, психолого-педагогічного патронажу, психолого-педіатричної корекції з освітніх послуг-інклюзивне навчання в реабілітаційному центрі, також потребує фізичної реабілітації-консультування, кінетотерапії, лікувального масажу та лікувальної фізкультури, те, що мати дитини-інваліда ОСОБА_1 не працює та отримує пенсію по догляду за дитиною-інвалідом, батько дитини-інваліда ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, де отримує заробітну плату, розмір його заробітної плати, те, що з нього Великобагачанським районним судом Полтавської області 18.09.2019 року стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі ј (однієї четвертої) частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також станом на ІНФОРМАЦІЯ_9 з ОСОБА_2 не стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 (в межах розгляду цивільної справи №363/3263/19 Вишгородського районного суду Київської області), відповідно, він має можливість сплачувати кошти на утримання матері-дитини інваліда ОСОБА_1 , яка проживає разом з дитиною-інвалідом, та в сукупності викладених обставин, в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача у справі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, протягом усього часу проживання ОСОБА_1 з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та опікування цією дитиною.

З огляду на вище викладене, враховуючи майновий стан відповідача у справі ОСОБА_1 та наявні станом на 03.01.2020 року стягнення з його заробітку (доходу) (в частині наявного судового наказу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.09.2019 року про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 ), на момент винесення рішення в даній цивільній справі, стягнення з його заробітку (доходу) аліментів не перевищать 50 відсотків його заробітної плати згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а у разі відмови в позові - на відповідача.

Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Нормами ч.6 ст.141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та те, що в силу закону позивач ОСОБА_1 при поданні позову про стягнення аліментів, який вона подала 07.08.2019 року звільнена від сплати судового збору та того, що суд дійшов висновку про задоволення позову з мотивів, які викладені в даному судовому рішенні, судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 768 грн. 40 коп. (за ставкою, яка діяла у 2019 році на час подання позовної заяви) належить стягнути з відповідача у справі ОСОБА_2 на користь держави (в дохід державного бюджету).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.80,88 СК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,89,128,133,141,259,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання матері-дитини інваліда, яка проживає разом з дитиною інвалідом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого у встановленому законом порядку на проживання в АДРЕСА_2 , працюючого водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Компанія «Київ Опт Торг» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої у встановленому законом порядку на проживання в АДРЕСА_1 кошти в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, протягом усього часу проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та опікування цією дитиною.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого у встановленому законом порядку на проживання в АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 768 грн.40 коп. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1 , зареєстрована у встановленому законом порядку на проживання в АДРЕСА_1 ; відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований у встановленому законом порядку на проживання в АДРЕСА_2 ; представник відповідача адвокат Ярошенко Роман Володимирович, адреса для листування 03126, м. Київ, бульвар В.Гавела, 83д, офіс 29.

Повний текст рішення складений 08.01.2020 року.

Суддя В.В. Хоролець