Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 вересня 2019 року звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, факту родинних відносин. Заявник у своїй заяві посилається на те, що вона звернулась до Першої дніпровської нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її бабусі - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки її мати (заявника) ОСОБА_3 відмовилась від прийняття належної їй частки у спадщині на її /дочки/ користь. Але, державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцовою А. І. було видано їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 вересня 2019 року, у зв`язку із наявністю розбіжностей, у прізвищі спадкодавця.

ОСОБА_4 (батько бабусі заявника) отримав випис про народження, виданий РАЦС від 27 серпня 1927 року в тому, що його донька є ОСОБА_5 . З 1939 року її бабуся та дідусь жили у фактичному шлюбі. В цьому сумісному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась мати заявника: ОСОБА_3 . Відповідно до посвідки про народження серії НОМЕР_1 , її батьками вказані: батько: ОСОБА_6 , мати: ОСОБА_5 . Прізвище її бабусі у свідоцтві про народження матері заявника вказано із помилкою, як « ОСОБА_7 », коли насправді прізвище її бабусі було « ОСОБА_7 ».

17 квітня 1952 року батьки її бабусі уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Львів та зроблено відповідний запис за № 288 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 17 квітня 1952 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Львів), де зазначено що її бабуся змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (російською мовою). Але у свідоцтві про шлюб її дівоче прізвище вказано як « ОСОБА_7 ». В цьому свідоцтві про одруження також зазначено, що фактичний шлюб батьків її матері існував з 1939 року, тобто ще до її (матері заявника) народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її бабуся, ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у віці 98 років у м. Дніпро, що було зареєстровано у Соборному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 16 березня 2019 року у свідоцтві про смерть складено відповідний актовий запис № 252 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 16 березня 2019 року).

Зараз виникла необхідність встановлення родинних відносин між її матір`ю та бабусею для отримання свідоцтва про право на спадщину. 27 серпня 1979 року її матір`ю, ОСОБА_3 , була отримана довідка з домової книги про склад сім`ї та прописку, що видана Виконавчим комітетом Ленінської районної ради депутатів трудящих Житлово -експлуатаційною конторою № 15, де зазначено, що вона приписана та проживає разом з її матір`ю, ОСОБА_2 та батьком, ОСОБА_6 , а в графі під назвою «Родинні відносини з особою, на ім`я якої відкрито особовий рахунок» зазначено, що, ОСОБА_3 є донькою.

У зв`язку з цим документально підтвердити факт наявності вказаних родинних відносин між матір`ю і померлою ОСОБА_2 та надати їх відповідному нотаріусу заявник не може та вимушена звернутися до суду, з метою встановлення факту родинних відносин з своєю матір`ю та бабусею і між ними. Через відсутність документів стосовно підтвердження факту родинних відносин, заявник не в змозі оформити правовстановлюючі документи на спадщину, яка залишилась йому після смерті бабусі, а тому нотаріус запропонувала їй звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В інший спосіб вона не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже заявнику необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків матері заявника з бабусею та нею підтверджується наданими документами. Через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна своєї рідної бабусі, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та її матері і бабусі підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Просила встановити юридичний факт родинних відносин між заявником, її матір`ю ОСОБА_3 і її бабусею ОСОБА_2 , а саме: встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнивши заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Першої дніпровської державної нотаріальної контори вимоги заяви фактично визнав, погодилися з доводами і викладеними в ній обставинами, позицією заявника, не заперечували проти задоволення заяви. В судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Вказаним і матеріалами справи, на думку суду, в зверненні до суду просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної заінтересованої особи відповідно до ст. 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку заявника і заінтересованої особи, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що дійсно заявник ОСОБА_1 звернулась до Першої дніпровської нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її бабусі - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки її мати (заявника) ОСОБА_3 відмовилась від прийняття належної їй частки у спадщині на її /дочки/ користь. Але, державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцовою А. І. було видано їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 вересня 2019 року, у зв`язку із наявністю розбіжностей, у прізвищі спадкодавця.

ОСОБА_4 (батько бабусі заявника) отримав випис про народження, виданий РАЦС від 27 серпня 1927 року в тому, що його донька є ОСОБА_5 . З 1939 року її бабуся та дідусь жили у фактичному шлюбі. В цьому сумісному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась мати заявника: ОСОБА_3 . Відповідно до посвідки про народження серії НОМЕР_1 , її батьками вказані: батько: ОСОБА_6 , мати: ОСОБА_5 . Прізвище її бабусі у свідоцтві про народження матері заявника вказано із помилкою, як « ОСОБА_7 », коли насправді прізвище її бабусі було « ОСОБА_7 ».

17 квітня 1952 року батьки її бабусі уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Львів та зроблено відповідний запис за № 288 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 17 квітня 1952 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Львів), де зазначено що її бабуся змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (російською мовою). Але у свідоцтві про шлюб її дівоче прізвище вказано як « ОСОБА_7 ». В цьому свідоцтві про одруження також зазначено, що фактичний шлюб батьків її матері існував з 1939 року, тобто ще до її (матері заявника) народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її бабуся, ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у віці 98 років у м. Дніпро, що було зареєстровано у Соборному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 16 березня 2019 року у свідоцтві про смерть складено відповідний актовий запис № 252 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 16 березня 2019 року).

Зараз виникла необхідність встановлення родинних відносин між її матір`ю та бабусею для отримання свідоцтва про право на спадщину. 27 серпня 1979 року її матір`ю, ОСОБА_3 , була отримана довідка з домової книги про склад сім`ї та прописку, що видана Виконавчим комітетом Ленінської районної ради депутатів трудящих Житлово - експлуатаційною конторою № 15, де зазначено, що вона приписана та проживає разом з її матір`ю, ОСОБА_2 та батьком, ОСОБА_6 , а в графі під назвою «Родинні відносини з особою, на ім`я якої відкрито особовий рахунок» зазначено, що, ОСОБА_3 є донькою.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Від встановлення факту родинних відносин матері заявниці, ОСОБА_3 , та її бабусі, ОСОБА_2 , залежить виникнення спадкових відносин. Оскільки іншим шляхом окрім як звернення до суду вона не може довести родинних відносин своєї матері та бабусі, що потрібно їй для отримання спадщини, вона вимушена звернутися із заявою до суду про встановлення родинних відносин.

Пунктом 4.1. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що при видачі свідоцтва на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. Відповідно до п. 4.2. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних відносин.

У зв`язку з цим документально підтвердити факт наявності вказаних родинних відносин між матір`ю і померлою ОСОБА_2 та надати їх відповідному нотаріусу заявник не може та вимушена звернутися до суду, з метою встановлення факту родинних відносин з своєю матір`ю та бабусею і між ними. Через відсутність документів стосовно підтвердження факту родинних відносин, заявник не в змозі оформити правовстановлюючі документи на спадщину, яка залишилась йому після смерті бабусі, а тому нотаріус запропонувала їй звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до норм ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, шо мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт родинних стосунків заявника з матір`ю та бабусею підтверджується наданими документами. Розбіжності в документах заявника та матері з бабусею призвели до таких же помилок і в інших документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження її і матері та інш., де вказано місце народження і мешкання, батьки і інш. та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна своєї рідної бабусі, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та матері з бабусею підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини.

Тому для упорядкування документів і вирішення питань з майном та інш., документами та ін. заявник вимушений був звертатися до суду з заявою про встановлення родинних відносин.

Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п. 1 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що дійсно після смерті своєї бабусі заявник звернулась до Першої дніпровської нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її бабусі - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки її мати (заявника) ОСОБА_3 відмовилась від прийняття належної їй частки у спадщині на її /дочки/ користь. Але, державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори було видано їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 вересня 2019 року у зв`язку із наявністю розбіжностей у прізвищі спадкодавця.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 (батько бабусі заявника) отримав випис про народження, виданий РАЦС від 27 серпня 1927 року в тому, що його донька є ОСОБА_5 . З 1939 року її бабуся та дідусь жили у фактичному шлюбі. В цьому сумісному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась мати заявника: ОСОБА_3 . Відповідно до посвідки про народження серії НОМЕР_1 , її батьками вказані: батько: ОСОБА_6 , мати: ОСОБА_5 . Прізвище її бабусі у свідоцтві про народження матері заявника вказано із помилкою, як « ОСОБА_7 », коли насправді прізвище її бабусі було « ОСОБА_7 ».

17 квітня 1952 року батьки її бабусі уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Львів та зроблено відповідний запис за № 288 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 17 квітня 1952 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Львів), де зазначено що її бабуся змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (російською мовою). Але у свідоцтві про шлюб її дівоче прізвище вказано як « ОСОБА_7 ». В цьому свідоцтві про одруження також зазначено, що фактичний шлюб батьків її матері існував з 1939 року, тобто ще до її (матері заявника) народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її бабуся, ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у віці 98 років у м. Дніпро, що було зареєстровано у Соборному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 16 березня 2019 року у свідоцтві про смерть складено відповідний актовий запис № 252 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 16 березня 2019 року).

Зараз виникла необхідність встановлення родинних відносин між її матір`ю та бабусею для отримання свідоцтва про право на спадщину. 27 серпня 1979 року її матір`ю, ОСОБА_3 , була отримана довідка з домової книги про склад сім`ї та прописку, що видана Виконавчим комітетом Ленінської районної ради депутатів трудящих Житлово -експлуатаційною конторою № 15, де зазначено, що вона приписана та проживає разом з її матір`ю, ОСОБА_2 та батьком, ОСОБА_6 , а в графі під назвою «Родинні відносини з особою, на ім`я якої відкрито особовий рахунок» зазначено, що, ОСОБА_3 є донькою.

У зв`язку з цим документально підтвердити факт наявності вказаних родинних відносин між матір`ю і померлою ОСОБА_2 та надати їх відповідному нотаріусу заявник не може та вимушена звернутися до суду, з метою встановлення факту родинних відносин з своєю матір`ю та бабусею і між ними. Через відсутність документів стосовно підтвердження факту родинних відносин, заявник не в змозі оформити правовстановлюючі документи на спадщину, яка залишилась йому після смерті бабусі, а тому нотаріус запропонувала їй звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В інший спосіб вона не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже заявнику необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків матері заявника з бабусею та нею підтверджується наданими документами. Через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна своєї рідної бабусі, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та її матері і бабусі підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини.

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що заявник з матір`ю і бабусею фактично мають спільне прізвище (з урахуванням зміни прізвищ при укладанні шлюбів), мешкали в одній області, населеному пункті, родинні стосунки їх як сім`ї знайшли своє підтвердження в ході судового засідання (мешкання, анкетні дані, свідоцтва про шлюб та народження, паспортні дані, довідки цивільного і військового архівів, ради та ін. співпадають та відповідають дійсності). Саме по собі не вірне тлумачення та написання правописно прізвищ, імені заявника та батьків в документах при перекладі з російської мови на українську (паспорт, свідоцтва про народження і шлюб) або відповіді різних організацій і відомств (нотаріальні контори, військові комісаріати, відділи РАЦС та інш.) або відсутність таких даних через об`єктивні причини не може бути підставою для відмови в задоволенні цієї заяви, оскільки вони спростовуються наданими доказами та матеріалами справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.
Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що учасник справи в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги можливе не погодження з вимогами в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , її матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і її бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (родинних відносин) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обгрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і її бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 10 січня 2020 року.

Суддя -