УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 640/18614/17

провадження № 61-16947ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр онкології»,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Комунального некомерційного підприємства (далі - КНП) «Обласний центр онкології» з позовом про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 4 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора КНП «Обласний центр онкології» № 1542-ОС про припинення трудового договору (контракту) від 20 листопада 2017 року про звільнення ОСОБА_1 за статтею 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням із внесенням вказаних відомостей до трудової книжки ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з економічних питань КНП «Обласний центр онкології».

Зобов`язано КНП «Обласний центр онкології» нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 листопада 2017 року до 4 червня 2020 року, відрахувавши із цієї суми податки та інші обов`язкові платежі, грошову компенсацію за невикористані відпустки за 2018, 2019 роки.

Стягнено з КНП «Обласний центр онкології» на користь держави 2 560 грн у відшкодування судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, КНП «Обласний центр онкології» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року клопотання КНП «Обласний центр онкології» про призначення у справі додаткової почеркознавчої експертизи задоволено частково.

Призначено додаткову судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання:

- чи виконаний рукописний текст «06.11.2017» у заяві від 6 листопада 2017 року ОСОБА_1 чи іншою особою?

Проведення експертизи доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

Попереджено сторони про наслідки усунення від проведення експертизи.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Оплату за проведення експертизи покладено на КНП «Обласний центр онкології».

Для проведення експертизи надано матеріали цивільної справи № 640/18614/17.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, Харківський апеляційний суд виходив із того, що висновок експерта № 23366 від 18 березня 2020 року відповіді на питання чи виконав ОСОБА_1 у заяві від 6 листопада 2017 року напис «06.11.2017» не надав. Без проведення у справі додаткової підтвердити чи спростувати доводи апеляційної скарги у цій частині не можливо, тому є необхідним призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи. Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у справі на час її проведення.

Не погоджуючись із ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати зазначене судове рішення.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвала апеляційного суду про призначення додаткової експертизи у справі не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень пункту 3 частини першої

статті 389 ЦПК України, тому вказане судове рішення в частині призначення експертизи не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо касаційної скарги оскарження ухвали в частині зупинення провадження касаційний суд дійшов наступного висновку.

З аналізу статті 389 ЦПК України вбачається, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (частина друга статті 392 ЦПК України).

ОСОБА_1 обґрунтовує касаційну скаргу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Вказує, що апеляційним судом необґрунтовано відхилено його клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв`язку із встановленням карантину.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення у частині зупинення провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам) (частина перша статті 113 ЦПК України).

Пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України суду надано право зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи може потребувати певного тривалого періоду часу й існує обґрунтована необхідність зупинити провадження у справі на час проведення такої експертизи, що є правом суду.

Призначення експертизи у цивільних справах допускається під час судового розгляду. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Зупинення провадження у справі є доцільним і процесуально обґрунтованим, оскільки, зупиняючи провадження у справі на час проведення експертизи, суд скористався правом, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані.

Доводи заявника про те, що судом апеляційної інстанції необґрунтовано відхилено його клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із встановленням карантину, також відхиляються касаційним судом з огляду на наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії»).

Верховний Суд виходить із того, що якщо представники сторін, сторони чи інші учасники судового процесу не з`явилися до судового засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити клопотання (заяву).

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення клопотання (заяви) у відповідному судовому засіданні.

Отже, неявка учасника справи до судового засідання, за умови його належного повідомлення про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення.

Доводів щодо неналежного повідомлення заявника про судове засідання 22 жовтня 2020 року касаційна скарга не містить.

Касаційний суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 року № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби

COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до

підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 року перевезення пасажирів метрополітенами.

Вказане свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Крім того, положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи. Зазначене відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року в частині зупинення провадження у справі є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення. Судове рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції»,

пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в частині зупинення провадження є законною і обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов