Справа № 503/1410/20
Провадження № 2/503/606/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на ті обставини, що 21.11.2011 року уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із позивачем та перебуває на повному її утриманні. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, дитина проживає разом з нею, а відповідач проживає окремо від них. Позивач вказує, що дочка потребує повноцінного харчування, постійного оновлення одягу та взуття, а також з метою всебічного розвитку дитині необхідні сучасні електронні засоби (мобільний телефон, планшет, комп`ютер, доступ до інтернету тощо), окрім того дитина відвідує спеціалізовані мистецькі гуртки та освітні курси, що потребує суттєвих витрат. Зазначає, що згоди щодо спільного матеріального утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто, останній надає допомогу нерегулярно та у недостатньому обсягу для забезпечення нормального розвитку та виховання дитини. В свою чергу з наявних в неї відомостей відповідач аліменти нікому не сплачує та не має інших осіб, які б потребували на його утриманні. У зв`язку з чим змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 6000 грн. щомісячно, з їх подальшою індексацією, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року було відкрите провадження у даній справі із проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадженнята відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін відповідача було повідомлено належним чином. У встановлений судом строк, не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадженняне подав, у зв`язку з чим справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлялася належним чином. При цьому, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлявся належним чином.При цьому, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про часткове визнання заявлених позовних вимог та згоду сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн., оскільки не працює, що не дає йому можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що з 21.11.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області 21.11.2011 року, актовий запис № 01(а.с.5).

Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області 01.06.2012 року, актовий запис № 253(а.с.4).

На даний час сторони проживають окремо. Малолітня дочка проживає разом із позивачем, про що зазначено останньою та не заперечено відповідачем.

У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуютьсяу частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1-2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу ч.5 ст. 81 ЦПК України передбачає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд вважає, що позивачем не було надано доказів, які підтверджували б наявність обґрунтованої потреби в щомісячному отриманні від відповідача аліментів на утримання дитини саме у розмірі 6000 грн.

Водночас із цим позивачем до позовної заяви, у відповідності до вимог ч.2 ст. 83 ЦПК України, додано товарний чек № 1 від 10.06.2020 року (а.с.10), який підтверджує разову витрату на придбання товару для ОСОБА_4 на суму 6800 грн., в свою чергу сліп АТ «Ощадбанк» від 09.09.2020 року на суму операції в розмірі 2000 грн. у відповідній торгово сервісній мережі (а.с.11) не містить в собі відомостей, які б надавали можливості ідентифікувати дану грошову операція як таку, що має відношення до утримання ОСОБА_3 , оскільки не містить ідентифікуючих даних про особу платника і оплаченого товару (послуги). До того ж, доводи позивача про те, що для всебічного розвитку дочки необхідні сучасні електронні засоби, а також у зв`язку із відвідуванням нею спеціалізованих мистецьких гуртків та освітніх курсів необхідні суттєві витрати, є за своїм змістом додатковими витратами на дитину, відповідно до ст. 185 СК України, яка передбачає участь батьків у додаткових витратах на дитину, зокрема визначення розміру даної участі за рішенням суду. Але самі додаткові витрати на дитину не є тотожним поняттю утримання дитини (аліменти), передбаченому ст. 181 ЦПК України, а тому їх наявність не може обґрунтовувати позовні вимоги про стягнення аліментів.

В свою чергу, відомості зазначені в копіях платіжних документів АТ «Ощадбанк», АТ «Банк інвестицій та заощаджень» та платіжних систем IBOX, ТОВ «ФК «СИСТЕМА», наданих суду відповідачем ОСОБА_2 разом із заявою від 02.12.2020 року про розгляд справи за його відсутності в порядку ч.10 ст. 83 ЦПК України, не дають можливості ідентифікувати дані грошові операції як перерахування коштів на утримання дитини, оскільки не містять ідентифікуючих даних про особу платника і отримувача, а також самої платіжної операції.

Призначенням аліментів на дитину є саме її утримання.

Згідно до положень ч.1 ст. 141 та ст. 180 СК України, мати і батько (батьки) мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зокрема щодо утримання дитини.

Заявляючи позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 6000 грн. позивач не надала доказів того, що вона сама витрачає на утримання дитини аналогічну суму.

Водночас відповідачем суду не надано доказів розміру свого доходу, який суд мав би можливість враховувати при визначенні розміру аліментів, але в своїй письмовій заяві до суду від 02.12.2020 року відповідачем зазначено про згоду сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн., що вказує на наявність у нього відповідної можливості.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (висновок в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18).

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2020 року становить 2318 гривень, а з 1 грудня 2020 року становить 2395 гривень.

Водночас із цим суд також звертає увагу на те, що ст. 7, 8 згаданого Закону встановлюють з 1 грудня 2020 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2189 гривень, для працездатних осіб 2270 гривень, а мінімальну заробітну плату з 1 вересня 2020 року у місячному розмірі - 5000 гривень.

Враховуючи обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ст. 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 суд вважає, що пред`явлений позивачем позов є обґрунтованим в частині стягнення аліментів в розмірі 2395 грн., що є визначеним Законом мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років, у зв`язку з чим в цій частині його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2395 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В свою чергу інша частина заявленої позивачем вимоги про стягнення аліментів у розмірі, що перевищує визначений судом розмір, є необґрунтованою. Також суд визнає необґрунтованою вимогу щодо подальшої щомісячної індексації розміру аліментів, визначеного судом, оскільки ч.2 ст. 184 СК України передбачає щорічну індексацію відповідно до закону розміру аліментів, визначеного судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. У зв`язку з чим суд вважає в цих частинах у позові необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім цього, на підставі ст. 133, 141 ЦПК України та ст. 4-6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 335,56 грн., оскільки позовні вимоги задоволені частково на 39,91 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 14370 (розмір стягнутих аліментів за шість місяців) х 100/36000 (розмір заявлених позивачем аліментів за шість місяців), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 60,09 відсотків (100 39,91).

Керуючись ст. 133, 141, 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 181, 182, 185 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 до ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. щомісячно, з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 335 (триста тридцять п`ять) грн. 56 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко