Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8574/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

26 грудня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Кондрацької Н.М.

за участю секретаря Мелещенко О.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом дофізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що22 листопада 2017 року між нею та відповідачем було укладено усний договір купівлі- продажу. В зв`язку з проведенням капітального ремонту квартири вона потребувала виготовлення дверей, порогів та інших столярних виробів. В об`яві, розміщеної на певних комерційних сайтах інтернету вона прочитала, що ФОП Крамаренко виготовляє та реалізує двері та інші столярні вироби. 22 листопада 2017 року позивач зателефонувала ОСОБА_2 на його мобільний телефон з метою укладення договору купівлі-продажу. Після того, як вони домовились про об`єм, ціну та строки виконання зобов`язань ОСОБА_2 потребував від неї сплатити завдаток для виконання робіт, передбачених договором в сумі 15000 грн. та направив її для укладення договору до його офісу, який розташований в магазині «Фуршет» по АДРЕСА_1 . 22 листопада 2017 року біля 17 год. вона сплатила працівникам офісу ОСОБА_2 15000 грн. авансу для того, щоб останній почав роботи по виготовленню столярної продукції. ОСОБА_2 пообіцяв виконати її замовлення до кінця грудня 2017 року. Підтвердженням укладеного договору на виготовлення столярної продукції в асортименті є виписаний та виданий позивачу товарний чек №738 від 22.11.2017. Починаючи з 22 січня 2018 року позивач систематично намагалася зустрітися з ОСОБА_2 , але останній всіляко уникає зустрічей. В телефонному режимі ОСОБА_2 обіцяв їй надати та встановити вказані столярні вироби, але в подальшому він відмовився виготовити та встановити куплені нею речі, а також повернути сплачену нею суму. ОСОБА_2 завідомо знаючи про те, що вказані столярні вироби він не може виготовити та продати бо не має на це права, умисно ввів позивача в оману та отримав від неї гроші. 04.05.2018 вона звернулась з заявою до правоохоронних органів, та по її заяві були внесені відомості по даному факту до ЄРДР. Крім того, внаслідок порушення її прав протиправною поведінкою відповідача, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій по поверненні коштів, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в правоохоронні органи, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість тривалий час належним чином користуватись своїм житлом.

На підставі викладеного просить суд розірвати договір купівлі продажу столярних виробіяв, укладений 22.11.2017 між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ; стягнути з суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 15000 грн. суму сплаченого авансу та 10000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою судді від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином неодноразово повідомлений про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами, які повернулися до суду не отриманими, що відповідно до ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Відзив на позовну заяву подано не було. Про причини неявки не повідомлено.

Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положення статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 ч. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно норми ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

У відповідності до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року № 5 (із змінами), вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців.

Судом встановлено, що 22.11.2017 фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 був виданий товарний чек № НОМЕР_1 , в якому зазначено, що сплачено завдатку в розмірі 15000 грн., всього сума замовлення складала 27000 грн..

Згідно інформації з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2018 за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що невстановлена особа, увійшовши до нею в довіру, шахрайським шляхом, під приводом надання послуг по виготовленню столярних виробів, заволоділа грошовими коштам, які належать заявниці (кримінальне провадження № 0003230).

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними вимогами Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору купівлі продажу столярних виробів від 22.11.2017, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ФОП ОСОБА_2 , стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_2 сплачених позивачем грошових коштів за договором на виготовлення столярних виробів на замовлення від 22.11.2017 у сумі 15000 грн., за відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, - оскільки судом встановлено відсутність факту належного виконання відповідачем замовлення за спірним Договором.

В частині відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом встановлено, що в результаті порушення з вини відповідача ФОП ОСОБА_2 прав споживача, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору про продаж столярних виробів, тому суд з урахуванням принципів справедливості та доцільності, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають задоволенню в розмірі 5000,00 грн..

При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-9, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 6, 11, 14, 626, 638, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди задоволити частково.

Розірвати договір купівлі продажу столярних виробіяв, укладений 22.11.2017 між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (місце проведення господарської діяльності АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресо. АДРЕСА_3 ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. суму сплаченого авансу та 5000 (п`ять тисяч )грн. моральної шкоди, а всього 20000 (двадцять тисяч) грн.

Стягнути з суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (місце проведення господарської діяльності АДРЕСА_2 ) на користь держави 768,40 грн.

В решті відмовити.

Повний текст рішення складено 28.12.2019.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька