ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/93/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/9178/19 Категорія: на ухвалу Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаряМатюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2019 року про забезпечення позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України», банк), в особі філії - Черкаське обласне управління AT «Ощадбанк», до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів -

в с т а н о в и в :

28 листопада 2019 року банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що ОСОБА_2 отримала грошові кошти в сумі 225 000 грн. на підставі кредитного договору від 23.11.2007, на забезпечення якого того ж дня було укладено договір іпотеки нежитлового приміщення «магазин» площею 25,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

За рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2011, яке вступило в законну силу 22.12.2014, договори кредиту та іпотеки визнані недійсними.

Під час розгляду кримінальної справи №1-177/11 судом було встановлено факт спільного отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 225 000 грн., тому у відповідачів виник солідарний обов`язок з повернення безпідставно отриманих коштів.

В примусовому порядку в травні 2015 року з відповідачів було стягнуто 71,34 грн.

Посилаючись на ст. 1213 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти в розмірі 224 928 грн. 66 коп. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову.

Доводи заяви зводяться до того, що рішенням суду від 20.10.2014 здійснено поділ спільного майна подружжя та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_1 подав до суду позов про зняття обтяження нерухомого майна (1/2 частина спірного магазину) та виключення запису про обтяження з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (справа №711/6869/19), що може свідчити про намір відповідача відчужити свою частку.

Оскільки ціна позову є істотною, позивач вважає, що накладення арешту на спірний магазин є співмірним із заявленими вимогами.

Банк просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення «магазин» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 25,7 кв.м та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо:

- приміщення магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 25,7 м2, який на праві спільної часткової власності (по Ѕ частині) належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 12.05.2005 року, серія НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.01.2014 року у справі №2314/2119/12 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2019 року.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що відчуження приміщення магазину може утруднити виконання рішення про можливе задоволення позову. При цьому, суд зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам) щодо вищевказаного нерухомого майна спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Ухвала оскаржена в апеляційному порядку ОСОБА_1.

Доводи скарги зводяться до того, що судом порушено принцип співмірності, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення грошових коштів, тому забезпечення позову повинно відбуватись шляхом накладення арешту на грошові кошти або рахунки відповідачів, а не шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо майна, яким відповідачі фактично володіють з 2005 року. Крім того, майно є предметом іпотеки.

Вважаючи ухвалу незаконною, апелянт просить її скасувати.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу банк погоджується з доводами районного суду і просить ухвалу про забезпечення позову залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вказано у п. п. 4, 6 Постанови Пленуму ВС України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу стягнення безпідставно набутого майна відповідачами, а саме: грошових коштів, отриманих на підставі договору кредиту, який в подальшому визнано недійсним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Матеріалами справи підтверджується наявність у спільній частковій власності відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нежитлового приміщення (магазину) площею 25,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2011, яке вступило в законну силу 22.12.2014, визнано недійсними договір кредитної лінії від 23.11.2007 року та іпотечний договір від 23.11.2007 року, що укладені між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний Ощадний Банк України» (а.с. 7-15).

Доводи апеляційної скарги про неможливість накладення арешту на іпотечне майно є безпідставними, оскільки договір іпотеки щодо вказаного майна визнано судом недійсним і це не впливає на можливість забезпечення позову у визначений судом спосіб.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що позов про стягнення грошових коштів підлягає забезпеченню лише накладенням арешту на грошові кошти чи рахунки відповідачів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Обраний судом першої інстанції захід забезпечення позову є цілком співмірним заявленому позову та є гарантією виконання імовірного рішення про задоволення позову.

За таких обставин, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити у зв`язку з безпідставністю її доводів, а судове рішення підлягає залишенню без змін як цілком законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 січня 2020 року.

Судді