ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/274/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участю скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидонь Євгена Вікторовича, боржник: Приватне підприємство «ВЄХ-2000» на бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидонь Євгена Вікторовича, боржник: Приватне підприємство «ВЄХ-2000»на бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Скарга обґрунтована наступним. На примусовому виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 61674336 за виконавчим листом № 753/8851/18, виданим 05.02.2020 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з Приватного підприємства «ВЄХ-2000» на користь ОСОБА_1 47604,62 грн. 21.08.2020 скаржник направив до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) клопотання про арешт коштів боржника, а 16.10.2020 заяву про арешт коштів боржника, разом з тим відповіді щодо розгляду заяв та клопотання не надано. Зважаючи на викладені обставини скаржник просить: внести до автоматизованої системи виконавчого провадження скановану копію заяви про арешт коштів боржника від 16.10.2020; прийняти постанову про арешт коштів боржника на банківських рахунках та направити її на адресу стягувача та АТ «УкрСибБанк»; прийняти постанову про опис та арешт коштів боржника, що перебувають у касі та направити її копії стягувачу та боржнику; опечатати касу боржника та скласти акт опечатування каси, копію акту направити стягувачу;внести до автоматизованої системи виконавчого провадження копії постанови про арешт коштів боржника, постанови про опис та арешт коштів боржника, що перебувають у касі, акту опечатування каси боржника.

Ухвалою суду від 05.11.2020 відкрито провадження по справі.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги з викладених підстав.

Головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидонь Євген Вікторович, представник боржника Приватне підприємство «ВЄХ-2000».

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 61674336 за виконавчим листом № 753/8851/18, виданим 05.02.2020 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з Приватного підприємства «ВЄХ-2000» на користь ОСОБА_1 47604,62 грн.

21.08.2020 скаржник направив до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) клопотання про арешт коштів боржника, а 16.10.2020 заяву про арешт коштів боржника, разом з тим відповіді щодо розгляду заяви не надано. Зважаючи на обставини, викладені у скарзі просить задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, вправі накладати арешт на майно боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках.

Статтею 26 вказаного Закону передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2020 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, а 02.04.2020 постановою накладено арешт на майно, що належить боржнику.

Разом з тим, 21.08.2020,27.10.2020 стягувачем подані клопотання та заява про арешт коштів боржника, які не вирішені державним виконавцем.

Будь-яких відомостей про виконання виконавчого листа № 753/8851/18 від 05.02.2020 та розгляд поданих скаржником клопотань та заяви суду не надано. Також, не надано копію виконавчого провадження для його огляду та долучення до матеріалів справи.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ст.453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу того, що під час виконання вказаного виконавчого документу державним виконавцем було здійснено розгляд заяв та клопотання скаржника.

Відтак, суд вважає важливими доводи скаржника, оскільки державним виконавцем не вжито заходів щодо розгляду заяв та клопотань про арешт відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та всупереч розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження не внесено заяви, клопотання сторони виконавчого провадження до автоматизованої системи виконавчого провадження.

Разом з тим, судом враховано, що державний виконавець є суб`єктом владних повноважень та має право самостійно приймати рішення, які віднесено до його компетенції відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги шляхом визнання бездіяльності Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидонь Євгена Вікторовича щодо не розгляду клопотань та заяви скаржника про арешт коштів з занесенням їх до автоматизованої системи виконавчого провадження - протиправною та зобов`язання розглянути клопотання стягувача від 21.08.2020 та заяву від 27.10.2020 про арешт коштів боржника у спосіб та в порядку визначеному Законом України «Про виконавче повадження».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12,18, 76-81, 450, 451 ЦПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби умісті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидонь Євгена Вікторовича, боржник: Приватне підприємство «ВЄХ-2000» на бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидонь Євгена Вікторовича щодо не занесення до автоматизованої системи виконавчого провадження та не розгляду клопотань ОСОБА_1 про арешт коштів від 21.08.2020 та заяви про арешт коштів боржника від 16.10.2020 в рамках ПВ № 61674336 - протиправною.

Зобов`язати Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидонь Євгена Вікторовича розглянути клопотання ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» про арешт коштів від 21.08.2020 та заяви про арешт коштів боржника від 16.10.2020, з занесенням їх до автоматизованої системи виконавчого провадження № 61674336.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Повний текст ухвали виготовлено 08.12.2020

Суддя: Комаревцева Л.В.