Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2020 Справа №607/13645/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицака Р.М.

за участю секретаря Бігун О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Скиба Л.С. звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, 02 вересня 2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області шлюб між сторонами розірвано. У даному шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. Зазначає, що їхня дочка є ученицею Тернопільської ЗОШ №16 та всі витрати, які виникають в ході навчального процесу несе вона. Крім цього, дитина часто хворіє у зв`язку із чим необхідні додаткові кошти на придбання медикаментів та відвідування відповідних санаторіїв. Її матеріальне становище не дозволяє в повній мірі забезпечити належні та достатні умови для розвитку дитини, оскільки поряд з вищевказаним їхня дочка є активною та енергійною дитиною, та відвідує заняття танцями на платній основі, що також потребує додаткових витрат. Тому враховуючи рівність прав та обов`язків батьків по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 04 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. З приводу ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 16 жовтня 2012 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2015 року у справі №607/12149/15-ц шлюб між сторонами розірвано.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 видане Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » про що складено відповідний актовий запис №51.

На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2015 року у справі №607/17381/15-ц здійснюється стягнення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_7 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 03 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах складеного головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Іваніцькою І.Ю. заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа №607/17381/15-ц виданого Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області 09 грудня 2015 року станом на 30 червня 2020 року складає 16 357,46 грн.

Витрати позивача на лікування дочки підтверджуються відповідними квитанціями про придбання медикаментів.

Крім того, ОСОБА_9 навчається у Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №16 імені Володимира Левицького Тернопільської міської ради Тернопільської області та витрати які виникають в ході навчального процесу несе мати ОСОБА_6 , оскільки батько ОСОБА_2 дитину в школі не відвідував, присутній на батьківських зборах не був та не цікавився у дирекції школи, класного керівника, вчителів навчанням та вихованням дочки, що підтверджується довідкою №102 від 24 травня 2019 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників про суми виплачених доходів та утриманих податків за №4939/10-5/19-00-64-02/23918 від 04 листопада 2020 року інформація про доходи відповідача ОСОБА_2 за період з 3 кварталу 2019 року по 2 квартал 2020 року станом на 04 листопада 2020 року відсутня.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. При цьому аліменти слід визначити у частці визначеній позивачем.

Суд вважає, що оскільки предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання.

Відтак, суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у збільшеному розмірі суду не подав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.

Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати доньці та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду.

Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а тому, слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 131 137, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2015 року.

Призначити даним рішенням новий розмір аліментів, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 гривень судового збору.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак