Справа № 182/4553/20
Провадження № 2/0182/2208/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.12.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заяви по суті справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на такі обставини.

З 04.03.1992 року він перебуває з ОСОБА_2 у шлюбі, від якого мають повнолітнього сина.

Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, її зловживання алкогольними напоями, у зв`язку з чим з січня 2020 року сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям.

Майновий спір вирішуватимуть добровільно.

Оскільки подальше збереження сім`ї суперечить його інтересам, а відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, ОСОБА_1 вимушений звертатися до суду (а.с.2-3).

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені у січні 2020 року, майновий спір вирішуватимуть в окремому порядку (а.с.33).

Відповідач про розгляд справи повідомлена. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій проти розірвання шлюбу заперечила (а.с.32).

Процесуальні дії у справі.

Провадження відкрито 09.09.2020 року та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву (а.с.14).

Ухвалою від 05.10.2020 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк на примирення на два місяці (а.с.25).

Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено:

За змістом ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

04.03.1992 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у міському відділі ЗАГСу м. Нікополя Дніпропетровській області за актовим записом № 163 (а.с.4).

Неповнолітніх дітей від шлюбу немає.

З січня 2020 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, сторони остаточно припинили шлюбні відносини.

Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, що виключає розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Судом було вжито заходів для примирення сторін та надано строк для примирення на два місяці, про що 05.10.2020 року постановлено ухвалу. Однак, спроби відновити сім`ю позитивного результату не дали, позивач наполягає на розірванні шлюбу, який на даний час носить формальний характер.

Майновий спір вирішуватимуть в окремому порядку.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Статею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Керуючись ст.ст.56,110,112,113,115 СК України, ст.ст. 12,13,18,76,81,200,206,247,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04.03.1992 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у міському відділі ЗАГСу м. Нікополя Дніпропетровській області за актовим записом № 163, розірвати.

Після розірвання шлюбу громадянину ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_3 », громадянці ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повний текст рішення складено 08.12.2020 року.

Дані про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: А. Г. Багрова