ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 січня 2020 року

м. Харків

справа № 629/3188/19

провадження № 22-ц/818/253/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

третя особа - Лозівська міська рада Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2019 року в складі судді Ткаченка О.А.,

у с т а н о в и в :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Лозівська міська рада Харківської області, та просив стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку майнову шкоду в розмірі 407 702 грн 67 коп. та 100 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для сплати судового збору та виконання вимог частини третьої статті 175 ЦПК України.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2019 рокупозовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали судді від 02 серпня 2019 року, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України заява визнається неподаною та повертається заявнику.

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу від 02 вересня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання неподаною та повернення заяви, порушивши його право на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи. 12 серпня 2019 року він отримав копію ухвали суду першої інстанції від 02 серпня 2019 року та на виконання її вимог 22 серпня 2019 року подав уточнену позовну заяву. Зазначає, що його клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» залишилося невирішеним судом першої інстанції.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Лозівська міська рада Харківської областіухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2019 рокув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2019 рокупозовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Залишаючи заяву без руху, суддя суду першої інстанції вважав, що вона не відповідає: вимогам пункту 10 частини третьої статті 175 ЦПК України, а саме - позивачем не зазначено про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; вимогам частини четвертої статті 177 ЦПК України, а саме - позивач не надав документ, що підтверджує сплату судового збору.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки за ухвалою суду від 02 серпня 2019 року ОСОБА_1 не усунув, у зв`язку з чим, відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України заява визнається неподаною та повертається заявнику.

Проте з вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (стаття 2 Закону № 3674-VI).

На підтвердження сплати судового збору до суду подається платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору чи квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою.

В статті 8 Закону № 3674-VI вказано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити / розстрочити /, зменшити сплату судового збору або звільнити від його сплати за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

Позовна заява ОСОБА_1 містить клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем.

ОСОБА_1 до позовної заяви долучив копії довідок Лозівського управління Головного управління Державної Фіскальної Служби України у Харківській області та Лозівського міськрайонного центру зайнятості про доходи та соціальні виплати.

В ухвалі від 02 серпня 2019 року суд першої інстанції не надав оцінки вказаним доказам та не виклав обґрунтувань, з яких підстав вказані докази є не належними.

Таким чином, судова колегія вважає, що клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишилося судом першої інстанції невирішеним.

Відповідно до зворотного рекомендованого повідомлення ОСОБА_1 14 серпня 2019 року отримав копію ухвали суду першої інстанції від 02 серпня 2019 року.

22 серпня 2019 року на виконання вимог вказаної ухвали позивач надав уточнену позовну заяву з її копіями для сторін (а. с. 99, 100-101).

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2019 рокупідлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2019 року- скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 січня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова