Справа № 201/8055/20
Провадження № 2/201/2950/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Територіальної громади міст Дніпро в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2020р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 2-8).

Ухвалою судді від 26.08.2020р. вищевказану позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 11.09.2020р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відстрочено сплату судового збору до моменту винесення судом рішення по справі та витребувано у відповідача докази (а.с. 22).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована та мешкала у квартирі АДРЕСА_1 в Україні.

Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: квартири АДРЕСА_1 та грошових коштів недоотриманої пенсії спадкодавця у розмірі 69 924,93 грн.

Позивачка, як спадкоємець за законом, подала протягом встановленого законом строку заяву для прийняття спадщини до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори 11.06.2019р. за №861, з метою оформлення спадщини після померлої ОСОБА_2 , проте їй відмовлено, оскільки вона не надала документів, що підтверджують місце відкриття спадщини.

Однак надати ці документи нотаріусу позивачка не мала можливості, оскільки місце де відкрилася спадщина, знаходилося і знаходиться на окупованій території Донецької області.

Через відсуніть документів, постановою нотаріуса від 26.12.2019р. відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію її матері - ОСОБА_2 , яка складає - 69 924,93 грн.

Позивачка оскаржувала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії» у судовому порядку, але рішенням суду позовні вимоги не були задоволені.

Просила визнати за нею право власності на грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 69 924,93 грн.

Від представника відповідача - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області Бикової Катерини Анатоліївни (діє на підставі довіреності від 03.01.2020р. а.с. 32) 06.10.2020р. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 28-30), в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно з п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановок правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок) днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до п. 2.26 вищезазначеного Порядку для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

А тому, у випадку письмового звернення позивача з усіма необхідними документами ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснить виплату недоодержаної суми пенсії, яка увійде до складу спадщини з урахуванням ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період не більше ніж за три роки до дня звернення.

Виходячи з викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглядати без її участі (а.с. 30).

Представник відповідача - Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради Архипенко Артем Олександрович (діє на підставі довіреності від 04.03.2020р. а.с. 42) 15.10.2020р. надав відзив на позовну заяву (а.с. 40 -41), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не обґрунтував, чим саме було порушено, не визнано або оспорено право на володіння спірним майном саме Дніпровською міською радою.

В судове засідання, призначене на 17.11.2020р., сторони не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася належним чином (а.с. 52 - 56).

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьку, про що 10.06.2019р. Волноваським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа за заявою її доньки позивачки ОСОБА_1 .

На запит державного нотаріуса Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. №3755/02-14 від 21.11.2019р. до ГУ ПФУ щодо наявності недоотриманої пенсії на ім`я померлої ОСОБА_2 , листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 27.11.2019р. повідомлено, що сума недоодержаної пенсії ОСОБА_2 складає 69 924,93 грн. (а.с. 12).

Разом із тим, постановою державного нотаріуса Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. від 26.12.2019р. відмовлено спадкоємиці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на суму недоотриманої пенсії після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки на підставі п.п. 1.13, п. 1, глави 10, розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. за № 296/5) місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою ЖКО, Правління ЖБО, про реєстрацію спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію спадкодавця; довідкою адресного бюро. Отже, нотаріусом відмовлено у зв`язку із не надання вищевказаних документів (а.с. 16).

Позивачка оскаржувала вказану постанову нотаріуса у судовому порядку. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2020р. у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 91 зворот - 93).

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує таке.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 цього Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 27.11.2019р. підтверджено, що сума недоодержаної пенсії ОСОБА_2 складає 69 924,93 грн. (а.с. 12).

Оскільки, право спадкоємця на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, є безумовним, тому право позивачки підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача (а не визнання за позивачем права власності на пенсію спадкодавця) на користь ОСОБА_1 недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в сумі 69 924,93 грн., що є належним захистом порушеного права, передбаченим ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України і не є виходом за межі позовних вимог згідно із ч. 2 ст. 264 ЦПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").

Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах «Ван Дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст. 1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини").

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 69 924,93 грн. (у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, суд зауважує, що спір у даній справі є цивільно-правовим, адже предметом судового розгляду в даному випадку є вимоги про захист права власності на спадкове майно у вигляді пенсійних виплат, які не були виплачені за життя спадкодавцеві, що відповідно до ст.19 ЦПК України відносить до юрисдикції загальних судів.

Згідно зі ст. 141 ЦПК з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивачки необхідно стягнути понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Разом із тим, суд вважає , що не підлягають задоволенню ці ж вимоги до Територіальної громади міст Дніпро в особі Дніпровської міської ради, оскільки територіальною громадою м. Дніпра у даному випадку право позивачки не оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 1216 1218 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч.ч. 2,3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Територіальної громади міст Дніпро в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 69 924,93 грн. (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 93 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськійобласті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 840,80 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 26 листопада 2020 року.

Суддя Наумова О.С.