Справа №: 343/1807/20
Провадження №: 2/0343/685/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2020 року м. Долина
Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретарів судового засідання Шикор Г. В., Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №343/1807/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
за участю: позивачки - ОСОБА_1 ,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ,
Стислий виклад позиції сторін та третьої особи:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та покласти на них відшкодування судових витрат по справі.
Свої вимоги мотивує тим, що 23.01.1984 виконавчим комітетом Долинської міської ради їй був виданий ордер №595 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі з нею зареєстровані та проживають як члени її сім`ї: дочка ОСОБА_2 , 1982 р.н., діти останньої, а відповідно її внуки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також зареєстровані, але з листопада 2013 року не проживають у цій квартирі, її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син останньої, а її внук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з листопада 2013 року часто їздять на заробітки за кордон, по поверненню в спірній квартирі не проживають, участі в утриманні квартири та в оплаті комунальних послуг за квартиру не приймають, однак на них, як на осіб зареєстрованих в зазначеній квартирі, нараховуються певні платежі, зокрема за вивіз сміття, що покладає на неї додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Відповідачі не являються членами її сім`ї, у неї немає з ними ніяких спільних інтересів, вона не веде з ними спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 протягом тривалого часу (більше одного року) не проживають в квартирі АДРЕСА_1 та не приймають участі в утриманні та оплаті комунальних платежів вказаної квартири є всі підстави вважати, що вони втратили право на користування цим житлом. Відповідачі добровільно знятись з реєстрації з квартири не бажають.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , надала пояснення, аналогічні викладеному обґрунтуванню в позові. Не заперечили проти заочного розгляду справи. Додатково наголосила, що у неї дуже складна ситуація, вони не можуть оформити ні субсидію, ні допомогу, ще й дочка ОСОБА_8 постійно хворіє. Відповідачі проживають за кордоном, дочка ОСОБА_9 вийшла там заміж, а у квартирі вже 8 років як вони не появлялися. Зі слів людей та соціальних мереж відомо, що відповідачі проживають у Чехії. На час їх виїзду зі спірного житла вона з дочкою ОСОБА_8 у квартирі не жили, бо вони із ОСОБА_9 посварилися, і остання їх вигнала. Вона жила у с. Новоселиця, винаймала там квартиру, тому жодних перешкод відповідачам у проживанні не могла чинити. Навпака ОСОБА_3 привела в квартиру молодого чоловіка та вигнала її з цієї квартири, яка була надана їй як службове житло. Однак вона звернулася з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні житлом, і коли остання ознайомилася з доказами, долученими до нього, зрозумівши, що ця квартира є її службовим житлом, у листопаді 2013 року виїхала з сином з квартири, забравши всі свої речі, навіть меблі, посуду. Якийсь час відповідачі винаймали квартиру навпроти базару у м. Долина, а потім виїхали звідти. У спірну квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_4 так і не поверталися. Послуги не платять, участь в утриманні квартири не приймають. Просить з них судові витрати не стягувати, а залишити за нею, оскільки останні і так відсутні в Україні.
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позов та пояснення позивачки, не заперечила проти задоволення позовних вимог та надала пояснення, в яких вказала, що ОСОБА_9 матір вигнала з квартири, а сама жила там з кавалером. Проте коли ОСОБА_1 подала в суд, ОСОБА_3 дізналася, що квартира надана мамі як службове житло, і сама в листопаді 2013 року виселилась з неї та забрала всі свої речі. Тоді навіть депутат ОСОБА_10 складав акт обстеження, в якому описував, що залишилось у квартирі. Відповідачі забрали навіть виделки та ложки, повністю все. Позов матері у грудні 2013 року був залишений без розгляду. З того часу відповідачі у спірній квартирі не появлялися, не цікавляться нею, не беруть участь в її утриманні.
Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 правом на подання відзиву не скористалася. В судове засідання не з`явилася, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.33,34), а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с.31,32).
Заяви, клопотання сторін, третьої особи та процесуальні дії суду:
ухвалою суду від 06.10.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.
Відповідачі відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надали, хоча були повідомлені про розгляд даної справи.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 05.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також постановлено залучити ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, та допитати в судовому засіданні свідків.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші).
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно.
Враховуючи, що відповідачі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`являлися, причин неявки не повідомили, відзиву на позов не подавали, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
23 січня 1984 року виконавчим комітетом Долинської міської ради ОСОБА_1 виданий ордер №595 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . В ордері крім ОСОБА_1 , її членами сім`ї вписані ОСОБА_2 (дочка) та ОСОБА_11 (дочка). В ордері на лицевій та зворотній стороні містяться відмітки "службовий" (а.с.4).
Відповідно до довідки № 3526 від 24.06.2020 Долинської міської ради у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 (квартиронаймач), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_5 (внучка), ОСОБА_6 (внук), ОСОБА_7 (внучка), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_4 (внук) (а.с.6).
Згідно з актом обстеження від 11.06.2020, складеним депутатом міської ради Долинської ОТГ Бакаляр Я.В. в присутності сусідів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зі слів ОСОБА_1 її дочка ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 не проживають з листопада 2013 року по даний час. Коштів на утримання житлових умовне надають. Послуги пов`язані з оплатою не проводять (а.с.5).
Відповідно до отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме інформаційних довідок від 13.10.2020 за №228010189, №228010840, 228011402, відсутні відомості про нерухоме майно за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.18, 21, 22).
Згідно з отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме інформаційних довідок від 13.10.2020 №228009041, №228008530, відомості про квартиру АДРЕСА_1 у реєстрі відсутні (а.с.19, 20).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2013 у справі №343/2825/13-ц позовну заяву ОСОБА_1 ,, ОСОБА_2 до ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягнення відшкодування моральної шкоди, залишено без розгляду (а.с.23).
Свідок ОСОБА_13 , сусід позивачки, в судовому засіданні показав, що він живе у будинку АДРЕСА_2 з 2006 року. Тоді там проживала ОСОБА_9 з сином. Сторони не ладили між собою. Близько 7-8 років відповідачі не проживають у спірній квартирі. Спочатку вони винаймали житло у м. Долина. З соціальних мереж дізнався, що ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4 живуть в Чехії.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , сусідка позивачки, надала покази про те, що ОСОБА_9 та її син не проживають разом з останньою в спірній квартирі. Багато років її не бачили ні коло матері, ні у квартирі. Навіть не пам`ятає як вона виглядає, хоча знала її.
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу наявності підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у найманій позивачкою квартирі.
Оцінка суду:
вивчивши зміст позовної заяви, заслухавши пояснення позивачки, беручи до уваги пояснення третьої особи, покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною 4 статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст.ст. 71, 72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника членами його сім`ї.
Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.
За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим це питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил щодо оцінки доказів.
Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним зі способів захисту житлових прав фізичних осіб.
Статтею 64 ЖК України встановлено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Результат аналізу статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями, за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у житловому приміщенні без поважних причин.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Суд встановив, що відповідачі з листопада 2013 року у спірній квартирі не проживають, що підтвердили також свідки.
Матеріали справи не містять беззаперечних та переконливих доказів на підтвердження поважності причин не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірній квартирі протягом встановленого законом строку.
Відповідачі не бажають добровільно знятись з реєстраційного обліку, що створює для позивачки незручності у реалізації нею права користування квартирою.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як члени сім`ї ОСОБА_1 (квартиронаймачки), не проживають у квартирі АДРЕСА_1 більше шести місяців (з листопада 2013 року) без поважних причин, не оплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участі у спільному побуті, а їх реєстрація у ній перешкоджає позивачці у здійсненні права користування.
За таких обставин суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, а відповідачів слід визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому бере до уваги клопотання позивачки про те, щоб понесені нею судові витрати у вигляді сплату судового збору та витрат за надання професійної правничої допомоги з відповідачів не стягувати та залишити за нею.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 33, 47 Конституції України, ст.ст. 4, 13, 18 ЦПК України, ст.ст. 9, 64, 71, 72 ЖК України, ст. 29 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Повний зміст рішення буде складено до 11 грудня 2020 року.
Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич
Текст повного судового рішення виготовлено 8 грудня 2020 року.