Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4121/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернула в суд із позовною заявою до Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивача мати ОСОБА_1 , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі спадкове майно, що складається із земельної частки (пай), яка розташована на території Неветленфолівської (попередня назва Дяківської) сільської ради Виноградівського району та перебувала у колективній власності АПТП «Дяківське» в с. Неветленфолу Виноградівського району, розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належала позивача матері на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК №0047738, виданого 18.09.1996 року, на підставі рішення Виноградівської РДА № 565 від 18.09.1996 року, вартістю 2886 грн. 00 коп.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповідального розпорядження не залишила. Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає, оскільки позивача батько ОСОБА_5 , помер раніше матері, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала разом із спадкодавцем.

В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для подачі документів на оформлення спадщини, однак нотаріусом позивачу було запропоновано з вирішенням даного питання звернулись до суду, оскільки оригінал правовстановлюючого документу - Сертифікат на право на земельну частку(пай), було втрачено.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Сторони по справі подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідач заявлені позивачем вимоги визнає.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивача мати ОСОБА_1 (а.с. 6,7,11).

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 08.06.1977 року, свідоцтвом про шлюб позивача серії НОМЕР_2 від 15.06.2012 року (а.с.5-7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі на спадкове майно земельну частку (пай), яка розташована на території Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району та перебувала у колективній власності АПТП «Дяківське» в с. Неветленфолу, Виноградівського району, розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належала позивача матері на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК №0047738, виданого 18.09.1996 року, на підставі рішення Виноградівської РДА № 565 від 18.09.1996 року, вартістю 2886 грн. 00 коп. (а.с.13).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповідального розпорядження не залишила(а.с.14).

Позивач в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала разом з останнім (а.с.5 зв.с.,10 зв.с.).

Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає, оскільки позивача батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

У відповідності до ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

За змістом ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Оригінал правовстановлюючого документу - Сертифікат на право на земельну частку(пай) втрачено (а.с.12-14).

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася на день смерті спадкодавця, до складу якої ввійшло нерухоме майно, відтак позивач зобов`язаний отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

ВССУ у своєму Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про празо на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності -відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

У відповідності до п.11 Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , право на земельну частку (пай), яка розташована на території Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району, що перебуває у колективній власності АПТП «Дяківське» в с. Неветленфолу Виноградівського району, розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та належала ОСОБА_7 , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0047738 виданого 18.09.1996 року, на підставі рішення Виноградівської РДА № 565 від 18.09.1996 року, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1670.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк