ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

11 січня 2020 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги,-

встановив:

25 липня 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що вона є матір`ю відповідачів по справі та ОСОБА_1 , вихованням яких вона займалась разом із чоловіком, постійно надавала дітям матеріальну підтримку та приділяла їм увагу.

На даний час позивач потребує матеріальної підтримки з боку своїх синів, так як згідно із заключенням ЛКК у неї гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу з лівобічним вираженням геміпарезом, у зв`язку із чим, за станом здоров`я, вона не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду довічно, перебуває на пенсії за віком та отримує пенсію у розмірі 2 620 грн. Цих коштів не вистачає на її утримання, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування в достатньому обсязі, придбання ліків. Пенсія є єдиним її джерелом доходу. Відповідачі не надають будь-яку матеріальну допомогу, хоча вона її потребує.

Донька ОСОБА_1 постійно доглядає за позивачем, надає їй матеріальну допомогу, купує продукти харчування, допомагає в оплаті комунальних послуг, прибирає в квартирі, забезпечує лікування. Відповідачі є особами працездатного віку, тобто мають змогу надавати матеріальну допомогу.

Останні офіційно не працюють, однак займаються сільським господарством, мають сільськогосподарську техніку, постійно перебувають на заробітках за кордоном, стягнень по виконавчих документах з відповідачів не має, утриманців вони також не мають.

Звертає увагу суду на те, що в сучасних умовах вартість комунальних послуг, необхідність в лікуванні, враховуючи вікові потреби, вартість продуктів харчування тощо, не можуть покриватися пенсією, яку вона отримує.

Позивач не була позбавлена батьківських прав відносно відповідачів.

Просить стягувати з відповідача ОСОБА_5 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень 00 копійок щомісяця довічно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Стягувати з відповідача ОСОБА_2 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень 00 копійок щомісяця довічно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

Ухвалою Володимир-Волинського міського Волинської області від 30 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду.

19 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав суду відзив на позов, просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою Володимир-Волинського міського Волинської області від 21 серпня 2019 року за заявою представника позивача ОСОБА_1 , було прийнято відмову позивача від заявлених позовних вимог до співвідповідача ОСОБА_5 , а провадження у справі в частині позовних вимог до цього відповідача - закрито.

Ухвалою Володимир-Волинського міського Волинської області від 16 жовтня 2019 року, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 було витребувано ряд доказів по справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов ОСОБА_4 підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Додатково пояснила, що позивач є її матір`ю, яка перебуває на її повному утриманні, потребує постійного стороннього догляду. Вона, а також її брат ОСОБА_5 надають матері посильну матеріальну допомогу, але цих коштів явно не вистачає на утримання матері. Просить з цих підстав задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов визнали частково, не заперечують проти стягнення аліментів у розмірі по 400 грн. щомісячно, обіцяє надавати також іншу допомогу матері. Просить взяти до уваги відсутність у нього роботи, стан здоров`я його дружини, а також спроможність інших дітей позивача, до яких не заявлено вимог, надавати матеріальну допомогу матері, а також її доходи від пенсії та орендної плати за земельні ділянки, якими фактично розпоряджається донька позивача ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено та не оспорюється сторонами та обставина, що позивач ОСОБА_4 є матір`ю повнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , вихованням яких вона займалась разом із чоловіком, постійно надавала дітям матеріальну підтримку та приділяла їм увагу та не була позбавлена щодо них батьківських прав.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Позивач в позовній заяві посилається на вимоги ст.ст. 202 та 205 СК України.

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. (ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. (ст. 205 СК України).

Суд приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів про її стан здоров`я, а також про її матеріальне становище, необхідність постійного стороннього догляду за станом здоров`я, постійного використання медикаментів та предметів особистої гігієни, а тому факт потреби матеріальної допомоги позивачем доведено, оскільки коштів, які отримує позивач у виді пенсії та виплат за оренду земельних ділянок, для цього не достатньо.

Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Водночас зазначені чинники, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п. 21 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 визначено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд враховує те, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним за віком, він визнав частково позовні вимоги і заявив про готовність сплачувати аліменти на утримання матері у розмірі по 400 грн. щомісячно та окрім цього надавати іншу посильну допомогу.

Суд також враховує наявність у позивача ще двох повнолітніх дітей, до яких позову не заявлено, та можливості отримання допомоги від них, а тому на підставі встановлених фактичних обставин та вказаних норм закону вважає на необхідне позов задовольнити частково та визначає розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача, у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно.

У решті позовних вимог суд відмовляє.

Окрім цього, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст.202, 205 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ладинь Любомльського району Волинської області, на користь ОСОБА_4 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн (п`ятсот гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 25 липня 2019 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована в с.Ладинь Любомльського району Волинської області, фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 січня 2020 року.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко