Справа №2-143/2009
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю заявника ОСОБА_1

державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Мицак М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним клопотанням та просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Болехівського міського суду від 26 серпня 2009 року у справі №2-143/2009 за позовом АТ " Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 15 липня 2019 року інспектором відділення прикордонної служби «Львів-Аеропорт» Львівського прикордонного загону винесено рішення про відмову йому в перетині кордону України у зв`язку із забороною на виїзд за межі України згідно ухвали Болехівського міського суду від 26 серпня 2009 року.

Вказана заборона, про яку йому не було відомо, виносилась в порядку забезпечення позову до закінчення провадження у справі.

Вважає, що на даний час відсутні підстави для подальшого обмеження його у праві виїзду, оскільки провадження у справі закінчено та рішенням суду від 04 вересня 2009 року стягнуто на користь позивача 636 199 грн. 89 коп. заборгованості по кредитному договору та видано виконавчий лист, який звернено до виконання і 28 грудня 2009 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №1657977.

12 жовтня 2011 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвалою суду від 23 грудня 2015 року позивачу у видачі дублікату виконавчого листа відмовлено у зв`язку з пропуском строку пред"явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, на погашення заборгованості за кредитним договором банком вилучено у нього заставний автомобіль марки Toyota Land Cruiser, 2005 року випуску.

Таким чином, на даний час немає жодного відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором на підставі рішення суду в даній справі.

19 липня 2019 року ухвалою суду клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову прийнято до свого провадження .

Ухвалою суду від 25 липня 2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі про відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі за позовом ВАТ "Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

15 жовтня 2019 року ухвала суду про відновлення втраченого судового провадження вступила в законну силу, а тому 11 листопада 2019 року поновлено провадження у даній справі .

25 листопада 2019 року замінено позивача ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

09 грудня 2019 року до участі в справі залучено Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби .

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить засідання проводити у його відсутності (а.с. 110-111).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

24 грудня 2019 року на адресу суду надійшов лист Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби , де зазначено про те, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №16570977 по виконанні виконавчого листа №2-143 виданого 07 грудня 2009 року проо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк «Фінанси та кредит» в сумі 637929.89 грн. По даному провадженні 12 жовтня 2011 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Надати копії документів по вказаному провадженні немає можливості, адже дане виконавче провадження знищено за закінченням встановленого 3-ох річного строку зберігання. Згідно АСПВ відкритих виконавчих проваджень станом на 16 грудня 2019 року по боржнику ОСОБА_1 у відділі немає (а.с.105).

Такі ж пояснення надав суду і представник вказаного відділу державний виконавець Мицак М.З., додатково вказуючи, що дійсно в процесі виконання судового рішення автомобіль Автомобіль Toyota Land Cruiser, 2005 року випуску був реалізований і кошти пішли на погашення заборгованості. Після повернення виконавчого листа стягувачу, останній не звертався повторно для пред"явлення виконавчого листа до виконання. Яка сума заборгованості існує по даному судовому рішенню йому невідома, оскільки згідно АСПВ відкритих виконавчих проваджень по боржнику ОСОБА_1 у відділі немає .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та державного виконавця, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку

Встановлено, що в провадженні суду перебула справа № 2-143/2009 за позовом ВАТ " Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Так, ухвалами від 26 серпня 2009 року заяву позивача про забезпечення позову - задоволено частково та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до закінчення провадження у справі.

А також задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладення арешту на майно в сумі 639 000 грн., що належить відповідачу (а.с.4-5, 22-23).

04 вересня 2009 року суд прийняв рішення по даній справі, задоволивши позовні вимоги про стягнення з з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» 636 199 грн. 89 коп. заборгованості по кредитному договору, 1700 грн. сплаченого судового збору та 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (а.с.26-28).

На виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили 12 лютого 2010 року (31-33) видано виконавчий лист, який звернено до виконання і 28 грудня 2009 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №1657977.

12 жовтня 2011 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

В грудні 2015 року стягувач звернувся до Болехівського міського суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з втратою.

Однак ухвалою від 23 грудня 2015 року у видачі дублікату виконавчого листа відмовлено у зв`язку з пропуском строку пред"явлення виконавчого листа до виконання та встановлено, що заявником не подано заяву про поновлення вказаного строку.

Згідно результатів пошуку в АСВП станом на 18 липня 2019 року виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні (а.с.11-12).

Таким чином, доводи заявника ОСОБА_1 про те, що на даний час немає жодного відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором на підставі рішення суду в даній справі є обгрунтованими та доведеними.

Однак, як встановлено судом, 15 липня 2019 року інспектором відділення прикордонної служби «Львів-Аеропорт» Львівського прикордонного загону Л. Рибак винесено рішення про відмову ОСОБА_1 в перетині кордону України через наявність ухвали суду від 26.08.2009року. (а.с.9-10).

Як убачається із матеріалів справи, 26 серпня 2008 року АТ " Банк "Фінанси та кредит" просив забезпечити свій позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції закону, що діяла до 15 грудня 2017 року), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Статтею 152 ЦПК України (в редакції закону, що діяла до 15 грудня 2017 року) передбачалася можливість вживати такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, а у разі необхідності суд мав можливість застосувати інші види забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України (в редакції закону, що діяла до 15 грудня 2017 року), заходи забезпечення позову могли бути скасовані судом, який розглядає справу. Крім того, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовувались до набрання судовим рішенням законної сили. Проте, суд мав можливість одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову (ч. 6 ст. 154 ЦПК України, в редакції закону, що діяла до 15 грудня 2017 року).

Згідно до пункту 8 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» (у редакції що діяла на час постановлення ухвали від 26 серпня 2009 року), право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, якщо до нього подано цивільний позов - до закінчення провадження у справі.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України- це певного виду санкція, яка застосовувалася у зв`язку з поданням до особи цивільного позову до закінчення провадження у справі.

Така, визначена ухвалою суду від 26 серпня 2009 року, санкція стосовно відповідача ОСОБА_1 носила тимчасовий характер і вживалась судом до закінчення провадження у справі.

Хоча, зокрема, позивач просив забезпечити позов шляхом тимчасової заборони ОСОБА_1 виїзду за кордон України як до закінчення провадження у справі, так і до повного виконання останнім договірних зобов`язань.

Однак, суд частково задовільнив такі вимоги і зіславшись на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» прийшов до до висновку накладення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до закінчення провадження у справі.

При цьому суд зазначив, що в частині вимог про накладення тимчасового обмеження на виїзд за межі України відповідача до повного виконання ним договірних зобов`язань слід відмовити, оскільки такі вимоги є передчасними і задовольняються після прийняття рішення з приводу виконання зобов`язань.

Оскільки ухвалою суду від 26 серпня 2009 року заходи забезпечення позову встановлювались до закінчення провадження у справі, то такі заходи підлягали скасуванню судом за правилами частини 6 статті 154 ЦПК України (в редакції закону України, що діяла до 15 грудня 2017 року).

Приписами ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права визначає право кожної людини покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом посягань ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ч.2-3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до положень ст.158 ЦПК України (в редакції закону, що діє з 15 грудня 2017 року) суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 2.1. та 2.2. частини 2 затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 43/5 від 20 травня 2003 року Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (який був чинний на момент набрання чинності рішення суду від 04 вересня 2009року) дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру; унесення до Єдиного реєстру даних про виконавчий документ здійснюється у відповідному органі ДВС протягом двох робочих днів з дня надходження виконавчого документа до державного виконавця.

Пунктом 2.3. вказаного наказу передбачено, що даними, які вносяться до Єдиного реєстру у органі ДВС є: найменування органу ДВС, до якого надійшов на виконання виконавчий документ; дата надходження виконавчого документа до державного виконавця; назва виконавчого документа, номер та дата видачі; найменування органу, посадової особи, що видали документ.

Згідно із пунктом 3.1. частини 3 зазначеного Наказу до Єдиного реєстру обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2432/5 від 05 серпня 2016 року (чинного на момент розгляду цієї справи) Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709, та наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2015 року № 614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2015 року за № 478/26923.

Разом з тим, як встановлено судом, у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня інформація про виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 441 ЦПК України ( яка розміщена у розділі VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень органів (посадових осіб)»), тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (частина 2 статті 441 ЦПК України).

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Отже, судове провадження у вказаній цивільній справі закінчилося 12 лютого 2010року , коли набрало законної сили рішення Болехівського міського суду від 04 вересня 2009року.

У передбаченому частиною 6 статті 154 ЦПК України порядку, суд питання про скасування обраних у відношенні відповідача ОСОБА_1 заходів забезпечення позову не вирішував.

Статус боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 набув в період з 28 грудня 2009року ( відкриття виконавчого провадження) до 12 жовтня 2011року (повернення виконавчого листа стягувачу).

На той час норми процесуального закону не передбачали за умови відкриття виконавчого провадження пролонгацію дії таких заходів на період до повного виконання судового рішення.

До 15 грудня 2017 року згідно з положеннями статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження виїзду за межі України при виконанні рішення Болехівського міського суду від 04 вересня 2009року щодо ОСОБА_1 не вирішувалося.

Оскільки ухвалою суду від 26 серпня 2008року року заходи забезпечення позову встановлювалися до закінчення провадження у справі, а не до повного виконання судового рішення, то вони підлягали скасуванню судом за правилами частини 6 статті 154 ЦПК України.

Крім цього, слід зазначити, що в зазначеній справі не має значення чи відкрито виконавче провадження, оскільки у цивільному процесуальному кодексі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.151-153 ЦПК України (в редакції закону, що діяла до 15 грудня 2017 року), а також в ст. 149-150, 153 ЦПК України ( в редакції закону, що діє з 15 грудня 2017 року), застосовувати такій захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у зв`язку з порушенням у суді цивільної справи.

Частиною першою статті 151 ЦПК України передбачено, що суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову.

Такий висновок узгоджується з вказівками п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин.

Згідно до ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, враховуючи, що рішення по справі прийняте та набрало законної сили, виконавче провадження відсутнє, то суд вважає, що підстави для застосування тимчасово обмеження у праві виїзду за кордон боржника відпали, а тому заява підлягає задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись ст. 158, 353, 441 ЦПК України,- ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Болехівського міського суду від 26 серпня 2009 року у справі №2-143/2009 за позовом АТ " Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, у вигляді тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у праві виїзду за межі державного кордону України.

Копію ухвали надіслати учасникам процесу та до Головного центру зв`язку, автоматизації та захисту інформації Державної прикордонної служби України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Головенко О.С.