ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/6418/19
Провадження № 22-ц/4820/73/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/6418/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2019 року (суддя Бондар О.О.) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерко товариства «Кам`янець-Подільський комбінат хлібопродуктів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

27 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Кам`янець-Подільський комбінат хлібопродуктів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2019 року у відкритті провадження в справі відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Посилається на незаконність ухвали суду. Вважає помилковим висновок суду, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При відмові у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що справа за позовом ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

На підставі п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Приписами ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

За положеннями зазначеного Закону і в силу приписів Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує у межах провадження у справі про банкрутство спори, безпосередньо пов`язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про: визнання недійсними правочинів, вчинених керуючим санацією (ліквідатором); визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог.

За наявності порушеної господарським судом справи про банкрутство юридичної особи цивільна справа за позовом до такої особи не може бути порушена, а у випадку її порушення - підлягає закриттю. Якщо при розгляді цивільної справи з`ясується, що у справі порушено провадження про банкрутство юридичної особи господарським судом, провадження у цивільній справі підлягає закриттю, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права з метою забезпечення єдності судової практики викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі №289/2217/17, який апеляційний суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних подібних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна «Кам`янець-Подільського комбінату хлібопродуктів» від 22 червня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька ОСОБА_3 02 квітня 2011 року успадкувала його частку у статутному капіталі ВАТ «Кам`янець-Подільський комбінат хлібопродуктів» у розмірі 80,190835%.

Підставою для звернення з позовом вважала порушення її прав у зв`язку із продажем зазначеного майна у незаконний спосіб і фіктивністю на думку позивачки оспорюваного правочину за результатом проведеного аукціону.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2015 порушено провадження у справі №924/167/15 про банкрутство ВАТ «Кам`янець-Подільський комбінат хлібопродуктів» м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області. Призначено розпорядником майна боржника ВАТ «Кам`янець-Подільський комбінат хлібопродуктів» м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області арбітражного керуючого Герасименко І.І.

22 червня 2015 року відбувся аукціон з продажу незавершеного будівництвом елеватора з приймання, переробки та зберігання зерна, готовністю 39%.

Цього ж дня з результатами проведення аукціону між ВАТ «Кам`янець-Подільський комбінат хлібопродуктів» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом елеватора з приймання та переробки зерна. Від імені продавця вказаний договір підписаний арбітражним керуючим ОСОБА_4 .

Отже, укладення правочину щодо майна за результатами проведеного у межах процедури про банкрутство аукціону з його продажу, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися господарським судом, який розглядає справу про банкрутство ВАТ «Кам`янець-Подільський комбінат хлібопродуктів».

Тому, доводи апеляційної скарги про звернення з позовом у порядку цивільного судочинства як фізичної-спадкоємиці, яка не є підприємцем, з посиланням на цивільний характер спадкових правовідносин не можуть бути взяті до уваги.

ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення з відповідним позовом до господарського суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, що є ефективним засобом юридичного захисту, який узгоджується з приписами ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і вимог процесуального закону.

З огляду на викладене, безпідставними є твердження позивачки про порушення її прав на доступ до суду і судовий захист порушеного права.

Підлягають відхиленню також доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції ч. 8 ст. 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з підстав застосування цієї норми лише до банкрута як боржника, відносно якого відкрита ліквідаційна процедура, оскільки застосування цієї норми пов`язане з наявністю провадження у справі про банкрутство.

Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення, судом не допущено.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 січня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта