Провадження № 22-ц/4808/92/20
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про усунення перешкод у користуванні власністю - транспортним засобом, шляхом виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Антоняка Т.М. 25 липня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

06.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про усунення перешкод у користуванні власністю - транспортним засобом, шляхом виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником автомобіля марки Mitsubishi Outlander, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , який придбав за оплатним договором на підставі довідки-рахунку серії ВІА №212232 від 26.12.2013 року. Автомобіль зареєстрований ним у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Івано-Франківська, Тисменицького та Тлумацького районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, реєстраційний номер змінений на АТ4448АК. 08.09.2017 року йому стало відомо про наявність обтяження на належний йому транспортний засіб, підставою якого є договір застави, укладений 11.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що перереєстрація автомобіля на нього відбулася 27.12.2013 року, а обтяження накладено 04.10.2016 року, між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» не існує жодних боргових зобов`язань, які давали б право відповідачу на обтяження належного йому транспортного засобу, він є його добросовісним набувачем, відповідач у добровільному порядку відмовляється припинити обтяження, просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю - вищевказаним транспортним засобом шляхом виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 04.10.2016 року за №15998049 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи»; вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: договір застави №КТТ2А+27299591, 11.06.2012, ПАТ КБ «ПриватБанк»; об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, Mitsubishi Outlander, 2011 року випуску, номер об`єкта: JMBXTCW5WBU001485; номер державної реєстрації: НОМЕР_2 ; обтяжувач: ПАТ КБ «ПриватБанк»; боржник: ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю - транспортним засобом марки Mitsubishi Outlander, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , шляхом виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 04.10.2016 року 10:58:55 за №15998049 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи»; вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: договір застави №КТТ2А+27299591, 11.06.2012, ПАТ КБ «ПриватБанк»; об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, Mitsubishi Outlander, 2011 року випуску, номер об`єкта: JMBXTCW5WBU001485; номер державної реєстрації: НОМЕР_2 ; обтяжувач: ПАТ КБ «ПриватБанк»; боржник: ОСОБА_4 .

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не є стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору, укладеного між банком та боржником ОСОБА_4 . Наявність обтяження щодо спірного автомобіля перешкоджає позивачу вільно ним користуватись та розпоряджатись, що порушує його права власника. Відтак позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що 06.06.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений договір фінансового лізингу шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №КТТ2А+27299591, за умовами якого ОСОБА_4 отримав від АТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки Mitsubishi Outlander, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вищевказаний автомобіль належить АТ КБ «ПриватБанк». ОСОБА_4 свої зобов`язання за договором фінансового лізингу належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка на даний час не погашена.

Будучи власником транспортного засобу, що був предметом лізингу (застави), АТ КБ «ПриватБанк» не давало згоди на його відчуження, не бажало настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб та не мало волі до укладення договору купівлі-продажу, що свідчить про порушення ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України при укладенні такого договору. Відтак обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, є необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству, а тому в задоволенні позову слід було відмовити.

З наведених мотивів апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив та зазначив, що спірний автомобіль був придбаний ним не у ОСОБА_4 , а в іншої особи. Право власності на цей автомобіль перереєстровано та набуто ним у встановленому законом порядку. Сервісним центром (ВРЕР ДАІ) була проведена перевірка у зв`язку із зняттям автомобіля з реєстраційного обліку та постановки на облік через зміну власника і жодних заборон чи обмежень щодо автомобіля не було. Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що він не є стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 , а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність згаданих договірних відносин. Аналогічно він не міг знати і про договір фінансового лізингу.

Вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а долучені апелянтом докази такими, що не повинні братись до уваги, оскільки без поважних причин не були надані суду першої інстанції, позивач просив залишити апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Позивач та його представник доводи апеляційної скарги заперечили з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просили залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 27.12.2013 року позивач є власником автомобіля марки Mitsubishi Outlander, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 5).

Згідно листа Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 01.12.2017 року №31/9/3801, вищевказаний автомобіль 27.12.2013 року був зареєстрований у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Івано-Франківська, Тисменицького та Тлумацького районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, з видачею номерного знаку НОМЕР_3 , на підставі довідки-рахунку від 26.12.2013 року серії НОМЕР_5 212232, виданої ФОП « ОСОБА_5 » (а.с. 8).

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №53374679 від 08.09.2017 року вбачається, що на автомобіль марки Mitsubishi Outlander, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , існує приватне обтяження. Підставою для обтяження виступив договір застави №КТТ2А+27299591 від 11.06.2012 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою ОСОБА_4 (а.с. 6).

25.10.2017 року та 07.11.2017 року позивач звертався до відповідача з листами-зверненнями, в яких просив припинити обтяження на належний йому автомобіль та забезпечити вилучення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 9, 12), на що 15.11.2017 року отримав відповідь ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність підстав для зняття заборони відчуження з авто та неможливість виконати вимоги позивача (а.с. 14).

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон).

Частиною 1 статті 3 Закону встановлено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Згідно зі статтею 10 Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 12 Закону взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Отже, визначальним для вирішення питання чи перейшло до набувача майно із обтяженням, відчужене боржником за відплатним договором, без згоди обтяжувача, є наявність чи відсутність на момент відчуження відомостей про обтяження цього рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Судом встановлено, що на момент купівлі-продажу спірного транспортного засобу та його перереєстрації 27.12.2013 року будь-які обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні.

Жодних належних та допустимих доказів того, що позивач знав або міг знати про наявність та дію договору застави №КТТ2А+27299591 від 11.06.2012 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 , суду не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що новий власник автомобіля ОСОБА_2 є добросовісним набувачем транспортного засобу, а тому відповідно до приписів статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» набув право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк», будучи власником спірного транспортного засобу, не давало згоди на його відчуження, не бажало настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб та не мало волі до укладення договору купівлі-продажу, що свідчить про порушення вимог ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України при його укладенні, не приймаються судом до уваги, оскільки в силу статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 10 січня 2020 року.