У Х В А Л А

іменем України

03 грудня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді - Саламон О.Б.

з участю секретаря - Крутікової-Вільховченко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

В С Т А Н О В И В :

Від ОСОБА_1 до суду надійшла скарга, якій останній просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Гудзя Р.В.;

- скасувати повідомлення старшого державного виконавця Гудзя Р.В. від 10.09.2020 про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання;

- зобов`язати прийняти до виконання виконавчий документ та відкрити виконавче провадження.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19.06.2017 Деснянським районним судом .м Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 7 600 грн., процентів за користування грошовими коштами в розмірі 3 500, 37 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 079 грн. та судовий збір в розмірі 551, 2 грн. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, зі строком його пред`явлення до виконання до 06.09.2020. Оскільки боржником рішення суду виконано так і не було, стягувачем 03.09.2020 рекомендованим листом було надіслано до Деснянського РВ ДВС у м. Києві заяву про примусове виконання рішення суду з оригіналом виконавчого листа. Однак, 21.09.2020 заявником отримано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання від 10.09.2020, з підстав пропуску встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Скаржник вважає вказані дії державного виконавця неправомірними, оскільки виконавчий документ пред`явлено до закінчення строків, встановлених законом.

В судове засідання від заявника надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності, її вимоги підтримує.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить лист з відміткою.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що вимоги скарги такими, що підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 20.10.2017 Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №754/11311/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 7 600 грн., процентів за користування грошовими коштами в розмірі 3 500, 37 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 079 грн. та судовий збір в розмірі 551, 2 грн.

Повідомленням старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзею Р.В. від 10.09.2020 №62983466/7 виконавчий лист №754/11311/13-ц, виданий 20.10.2017 Деснянським районним судом м. Києва повернуто стягувану без прийняття до виконання, з посиланням на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, та іншими нормативно-правовими актами.

За ст.ст. 1, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Як вбачається з виконавчого листа №754/11311/13-ц, виданий 20.10.2017 Деснянським районним судом м. Києва строк його пред`явлення до виконання встановлений до 06.09.2020.

З матеріалів, долучених до скарги вбачається, що вказаний вище виконавчий лист було направлено стягувачем до Деснянського РВ ДВС у м. Києві 03.09.2020 засобами поштового зв`язку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та чеками Укрпошти.

З огляду на вказане, виконавчий лист було пред`явлено стягувачем до виконання в строки, передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим вимоги скарги про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання є обґрунтованими.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, відповідно до п. 1.6 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи» № 1395/5 від 24.04.2017 дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Тобто здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

При цьому, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Я (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання та відкрити виконавче провадження, слід виходити з того, що суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.

Отже, в даній частині скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 4,12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково .

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Р.В. від 10.09.2020 №62983466/7 про повернення стягувану без прийняття до виконання виконавчого листа №754/11311/13-ц, виданого 20.10.2017 Деснянським районним судом м. Києва.

Зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Р.В. вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа №754/11311/13-ц, виданого 20.10.2017 Деснянським районним судом м. Києва.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет на веб-сайті суду: http://ds.ki.court.gov.ua/

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання її повного тексту.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 03.12.2020

Суддя