Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2020 Справа №607/28430/19

Тернопільськийміськрайонний суд Тернопільськоїобласті

в складі: головуючогосудді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що під час спільного проживання з відповідачем ОСОБА_2 у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами не укладався. Позивач разом із дітьми проживає окремо, діти знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання та лікування дітей не надає. Домовленості між сторонами щодо мирового врегулювання питання про визначення місця проживання дітей та питання їх утримання не досягнуто. Враховуючи наведене, просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, просить суд стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 2000грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Притула О.Б.в судове засідання не з`явилась, однак подала заявупро розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шишка О.М. у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, оскільки відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Тернопільської міської радиу судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримав висновок органу опіки та піклування.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

У сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим11лютого 2014 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 12липня 2017 року Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 21426759 від 08.05.2014 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 разом із синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , як вбачається із довідки про склад сім`ї № 65 та Акту, які видані головою ОСББ «Дорошенка, 1а`Малишиною І.М. 06 листопада 2019 року.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_5 від 21.11.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з листопада 2018 року відвідує заклад денного догляду за дітьми « ОСОБА_6 ».

Як вбачається із Характеристики на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 30 червня 2020 року, ОСОБА_7 виховує мама ОСОБА_1 , яка особисто приводить та забирає дитину із закладу денного догляду за дітьми « ОСОБА_6 », бере активну участь у різноманітних заходах та дитячих святах, що відбуваються у закладі. ОСОБА_7 завжди охайно вдягнутий та доглянутий, забезпечений іграшками та всім необхідним для успішного навчання, не пропускає занять без поважних причин. Батько дитини проживає окремо від ОСОБА_7 , до закладу не приходив з березня 2019 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 759 від 07жовтня 2020 року, орган опіки та піклування рекомендує визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України передбачено обов`язкову участь органу опіки та піклування при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно п.3 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», органами опіки та піклування є районні, районні у м.Києві та м.Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківською піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківською піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м.Києві та м.Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад.

Згідно п.72 вказаної Постанови, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійною доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що позивач має самостійний дохід, постійне місце проживання, тобто даних, які б негативно характеризували ОСОБА_1 в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено, крім того відповідач не заперечив, щодо проживання дітей з матір`ю.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України№789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959р, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно ві д того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей шляхом визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпеченнягармонійногорозвиткудитини. Мінімальнийрозміраліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей, не надає їм матеріальної допомоги без поважних на те причин.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вік та потреби дітей, а також стан здоров`я неповнолітніх.

При вирішенні справи суд також враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров`я, інших дітей на утриманні немає.

Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Врахувавши усі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей необхідно визначити у розмірі 2000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, визначений судом розмір аліментів у розмірі 2000 грн. на кожну дитину є вищим, ніжмінімальний розмір, визначений Законом та забезпечить дітям нормальний розвиток.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В силу вимогстатті 141 ЦПК України, з відповідача на користьдержавислідстягнутисудовийзбір у розмірі 768,40 грн.

Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про визначення місця проживання дітей.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніхдітей в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. 19, 141, 160,161,171, 180-184, 188, 192, 273Сімейного кодексу України,ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України№789-XII від 27.02.1991р.,ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 268, 280, 354, 355, 430Цивільногопроцесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексації, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 06 грудня 2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, місцезнаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль.

Повний текст судового рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя /підпис/ К.М. Грицай

Головуючий суддяК. М. Грицай