Справа № 128/977/19
27.11.2020 м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючої- судді Саєнко О.Б., при секретарі - Атаманюк В.О.,
без участі сторін та їх представників,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву відповідача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 «про визнання недійсними свідоцтв про придбання будинку з публічних торгів, постанови та актів « про передачу майна стягувачеві» та витребування майна з чужого незаконного володіння» , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Центральний відділ державної служби м. Вінниця ТУЮ у Вінницькій області,-
09.06.2020 до Вінницького районного суд Вінницької області з заявою про стягнення судових витрат звернулась відповідач ОСОБА_1 у цивільній справі № 128/977/19.
Дану заяву відповідачем умотивовано тим, в провадженні суду перебувала справа № 128/977/19 по якій 02.06.2020 судом винесено процесуальне рішення.
Вказує, що в судовому засіданні було проголошено заяву відповідача ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, понесених в даній справі зв`язку з наданням правничої допомоги адвокатом під час розгляду справи.
З посилкою на ч. 8 ст. 141 ЦПК, зазначає, що на підтвердження понесених судових витрат в частині надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. відповідно до обсягу робіт, мають бути взяті наступні документи:договір про надання правничої допомоги від 29.05.19; квитанції про оплату гонорару;розрахунок від 04.06.20 .
Тому, просить суд стягнути з позивача ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з наданням їй професійної правничої допомоги адвокатом Аліфановою Л.І.
18.11.2020 до судового засідання учасники справи та їх представники повторно не з`явилися, про дату , час та місце проведення якого повідомлялися судом своєчасно; відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду надала суду про проведення засіданні у її відсутності , заяву підтримує у повному обсязі.
Суд, вважає за можливе проводити розгляд даної заяви у відсутності не з`явившихся осіб.
Дослідивши матеріали справи № 128/977/19, суд прийшов до такого висновку
Судом установлено, що 16.04.2019 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 «про визнання недійсними свідоцтв про придбання будинку з публічних торгів, постанови та актів « про передачу майна стягувачеві» та витребування майна з чужого незаконного володіння» , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Центральний відділ державної служби м. Вінниця ТУЮ у Вінницькій області.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2020 у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено ( Т.2 а.с.50-57).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22.10.2020 вищезазначене рішення залишено без змін ( Т.2 а.с.158-163).

Судом установлено, що 29.05.2018 між ОСОБА_1 та адвокатом Аліфановою Л.І. був укладено договір на надання правничої допомоги, згідно даного договору відповідач ОСОБА_1 сплатила адвокату гонорар в сумі 5 000 гривень, про що також свідчать відповідні квитанції.

З розрахунку судових витрат за надання правничої допомоги в цивільній справі №128/977/19 убачається, що в зв`язку з наданням правничої допомоги, здійсненням представництва та захисту інтересів Клієнта в даній цивільній справі адвокатом проведено, а клієнтом прийнято наступну роботу: 29.05.2019-04.06.2019 - проведення консультацій, роз`ясненьз питань, визначених позовною заявою, складання заяви на наявний позов; червень 2019 лютий 2020 - вивчення матеріалів позовної заяви, аналіз наявних документів, опрацювання доказів та необхідних документів на стадії підготовчого засідання; червень 2019 - червень 2020 - підготовка та складання процесуальних документів (заяви, клопотання, запити, інші процесуальні документи); 25.06.2019, 16.07.2019, 26.12.2019, 03.02.2020, 02.06.2020 - підготовка та робота в судових засіданнях. Всього сплачено ОСОБА_1 гонорар за визначеною сторонами договірною ціною у сумі 5000 гривень ( а.с.5).

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, яка серед іншого, складає: проведення консультацій, роз`ясненьз питань, визначених позовною заявою, складання заяви на наявний позов; вивчення матеріалів позовної заяви, аналіз наявних документів, опрацювання доказів та необхідних документів на стадії підготовчого засідання; підготовка та складання процесуальних документів (заяви, клопотання, запити, інші процесуальні документи); підготовка та робота в судових засіданнях.

Відповідно до чч.1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/455/19.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Судом установлено, що у задоволенні позову у цивільній справі № 128/977/19 відмовлено, позивачем ОСОБА_2 не надано заяву про зменшення розміру судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на те, що справа є значної складності. Крім того, оцінка дій, що полягали у проведеннях консультацій, роз`ясненьз питань, визначених позовною заявою; складання заяви на наявний позов; вивчення матеріалів позовної заяви, аналіз наявних документів, опрацювання доказів та необхідних документів на стадії підготовчого засідання; підготовка та складання процесуальних документів (заяви, клопотання, запити, інші процесуальні документи); підготовка та робота в судових засіданнях, вказує на їх відповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Тому, з огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що дана заява підлягає до задоволення у повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354 ЦПК України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , зареєстровне у встановленому законом місце проживання: АДРЕСА_1 . витрати на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 «про визнання недійсними свідоцтв про придбання будинку з публічних торгів, постанови та актів « про передачу майна стягувачеві» та витребування майна з чужого незаконного володіння» , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Центральний відділ державної служби м. Вінниця ТУЮ у Вінницькій області - в сумі 5 000 ( п`ять тисяч) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст додаткового рішення суду складений 27.11.2020.

Суддя: О.Б. Саєнко