У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2020 Справа №607/29846/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицака Р.М.,

за участю секретаря с/з Лобач І.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, шляхом зупинення стягнення із нього аліментів на підставі судового наказу, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 31 серпня 2018 року у справі №607/16103/18.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року у справі № 607/16103/18 вирішено стягувати із нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) заявника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З серпня 2019 року діти проживають із позивачем та перебувають на повному його утриманні. Одночасно з цим відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, вчиняє над дітьми насильство. Також існують підстави вважати, що кошти, які стягуються в якості аліментів на утримання дітей відповідач витрачає на власні потреби. За вказаних обставин не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до нецільового використання коштів та порушення законних прав та інтересів дітей, оскільки повернути кошти буде неможливо, так як відповідач не працює, жодних доходів не отримує. Тому просить вжити заходів забезпечення позову.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також згідно вищевказаної постанови клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Так, із поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 подав позов про припинення права ОСОБА_2 на стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) заявника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення із нього вищевказаних аліментів.

Вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд бере до уваги те, що обраний ОСОБА_1 , вид забезпечення позову за своїм змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог і таким чином може призвести до вирішення справи по суті.

Отже, відповідно до положень ч. 10 ст. 150 ЦПК України, вжиття такого виду забезпечення позову не допускається.

Крім того, у заяві не викладено обґрунтування про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Також припинення стягнення аліментів на підставі судового наказу призведе до порушення прав дітей на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, шляхом зупинення стягнення із нього аліментів на підставі судового наказу, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 31 серпня 2018 року у справі №607/16103/18 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали складено та підписано 09 січня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак