Ухвала

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 570/2648/19

провадження № 61-17440ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2020 року у складі судді Гнатущенко Ю. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» про скасування дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» (далі - ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн») про скасування дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що він працює фахівцем з забезпечення збуту Хмельницької філії ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн». 21 лютого 2019 року менеджером Хмельницької філії ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» ОСОБА_2 , йому запропоновано надати пояснення щодо не відвідування ним 15 лютого 2019 року п`яти торгових точок (магазинів), у яких реалізуються тютюнові вироби, а також некоректного відмічання асортименту сигарет у цих торгових точках. По зазначеному факту він надав письмові пояснення та пояснив, що 15 лютого 2019 року він перебував на маршруті та відвідав п`ять торгових точок, коректно відмітив асортимент сигарет, наявність, виявлених його керівником розбіжностей пояснити не може, оскільки пройшло шість днів.

Наказом першого заступника генерального директора ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» Кладченка А. Ю. від 01 березня 2019 року № 30П його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Вважає зазначений наказ незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів адміністрації роботодавця, оскільки жодних дисциплінарних проступків не вчиняв, будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, він належним чином й у повному об`ємі виконував всі свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією.

Зі змісту наказу вбачається, що підставою для оголошення йому догани стали лише посилання на законодавство, а саме, статтю 139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), зобов`язань, передбачених пунктом 3 (б) (у частині обов`язків працівника) Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн». Накладаючи таке дисциплінарне стягнення відповідач не взяв до уваги положення частини третьої статті 149 КЗпП України, не урахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду; обставини, за яких вчинено проступок; попередню роботу, оскільки він неодноразово проявляв себе як сумлінний працівник, що підтверджується преміями за виконану роботу; доповідна записка в оскаржуваному наказі не зазначена; по даному факту не проводилося службове розслідування, що є суттєвим порушенням КЗпП України, яке в подальшому негативно вплинуло на результати розгляду питання. Також описова частина наказу не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок ним вчинено, не зазначено конкретних обставин, за яких вчинено проступок, зокрема, в чому саме проявилося порушення трудової дисципліни, що стало приводом до застосування догани чи могло воно бути підставою для застосування стягнення у вигляді догани згідно з нормами КЗпП України; не зазначено дату та обставини вчинення дисциплінарного проступку.

При цьому згідно з протоколом засідання дисциплінарної комісії від 28 лютого 2019 року на засіданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ не було вирішено питання щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Крім того, у порушення норм трудового законодавства він не був ознайомлений ні з протоколом від 28 лютого 2019 року, ні з оскаржуваним наказом

від 01 березня 2019 року № 30П.

Притягнення його до дисциплінарної відповідальності призводить до моральних страждань, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавляє його можливості реалізації своїх здібностей та професійних навиків, безпідставно принижує як людину та спеціаліста, оскільки завдає істотної шкоди його авторитету, що серед іншого призвело до погіршення стану здоров`я та стосунків з оточуючими людьми.

Посилаючись на наведене, позивач просив визнати незаконним і скасувати наказ першого заступника генерального директора ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» Кладченка А. Ю. від 01 березня 2019 року № 30П про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани та стягнути на відшкодування моральної шкоди 8 000,00 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 вересня

2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ першого заступника Генерального директора ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» Кладченка А. Ю.

від 01 березня 2019 року № 30П про накладення на фахівця з забезпечення збуту Хмельницької філії ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Стягнуто з ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» на користь ОСОБА_1 8 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідачем із порушенням вимог трудового законодавства, оскільки оскаржуваний наказ не містить відомостей про конкретизацію винних дій особи, яка притягується до відповідальності із посиланням лише на нормативні акти та об`єктивний склад правопорушення. З огляду на те, що порушення трудових прав позивача призвело до моральних страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача 8 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» задоволено частково, рішення Рівненського районного суду Рівненської області

від 01 вересня 2020 року в частині відшкодування моральної шкоди та стягненні судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій частині. В іншій частині судове рішення місцевого суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду в частині визнання незаконним і скасування оскаржуваного наказу є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Однак, суд першої інстанції, задовольняючи вимогу

ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, не урахував, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження спричинення йому моральних страждань та те, що вони були викликані саме неправомірними діями відповідача, тоді як захист його порушеного трудового права забезпечується відновленням становища, яке існувало до порушення цього права - визнанням незаконним та скасуванням оскаржуваного наказу, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині за недоведеністю.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн», у якій заявник просив скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для заявника.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди в розмірі 8 000,00 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для заявника

Посилання заявника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на не врахування судами попередніх інстанцій правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25 серпня 2018 року у справі № 345/3436/16-ц, від 11 жовтня 2018 року у справі № 489/2451/17 та

від 16 червня 2020 року у справі № 316/1274/17 є безпідставними, оскільки вони ухвалені за інших встановлених судами фактичних обставин справи, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчать про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. Доводи касаційної скарги по суті зводяться до незгоди заявника із оскаржуваними судовими рішеннями, та не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а тому з огляду на наведене, відсутні підстави вважати, що касаційна скарга ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Щодо доводів заявника про те, що справа має для нього виняткове значення Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. Заявник не навів переконливих доводів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення

від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» про скасування дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак