Справа № 950/2362/19
Номер провадження 2/950/66/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2020 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого - судді Чхайло О. В.,
за участю секретаря судового засідання - Лєсної Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Лебединської РДА, Штепівська сільська рада Лебединського району Сумської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку;
Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована відповідачка разом з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але з 2010 року вказані особи там не проживають і житлом не користуються. В добровільному порядку ОСОБА_2 не знялася з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим порушує права позивачки, як власника даного домогосподарства. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить усунути перешкоди в користуванні належним їй нерухомим майном шляхом визнання відповідачки та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 .
Позивачка в судове засідання не з`явилася. В наданій заяві своє вимоги підтримала у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася з невідомих причин і не подала відзив.
Представник Штепівської сільської ради проти задоволення позову не заперечив.
Представник Служби у справах дітей Лебединської РДА просить у позові відмовити, оскільки в будинку зареєстровані неповнолітні діти і їх не слід позбавляти права на житло.
Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомих причин, приймаючи до уваги згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою зареєстрована, але не проживає відповідачка разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачка у своєму позові посилається на те, що реєстрація ОСОБА_2 в її будинку створює для неї перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном, що і змусило її звернутися до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З досліджених доказів встановлено, що відповідачка не проживає і не з`являється у належному позивачці домогосподарстві понад один рік, а тому суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідачки та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 .
На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку за казаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чхайло О. В.