Справа №: 398/2226/19
провадження №: 2/398/1431/19
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Нероди Л.М.,
з участю секретаря Джеваги В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення коштів за невиплачений лікарняний лист, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
Позивач та її представник звернулися до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просять суд визнати такою, що не відповідає діючому законодавству, причину звільнення позивача за ст. 38 КЗпП України, змінити формулювання звільнення на ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, змінити дату звільнення на 24 квітня 2019 року, стягнути з відповідача грошові кошти за невикористану відпустку за 2017-2019 роки в сумі 5 500,74 грн., стягнути з відповідача грошові кошти за невиплачений лікарняний лист за період з 03 по 12 квітня 2019 року в сумі 1 261 грн., стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в сумі 4 170 грн.
05 червня 2017 року ОСОБА_1 уклала трудовий договір №4 з ФОП ОСОБА_2 на роботу продавця-консультанта із заробітною платою 3 200 грн. в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» за адресою: АДРЕСА_1 , безстроково.
02 квітня 2019 року позивач захворіла та перебувала на лікуванні в міській лікарні з 03 квітня 2019 року по 12 квітня 2019 року. Після виписки з лікарні позивач з 15 квітня 2019 року зявилась на роботі та повідомила усно відповідачу про своє звільнення з 01 травня 2019 року за станом здоровя.
24 квітня 2019 року відповідачка без будь-яких пояснень видала позивачу трудову книжку про її звільнення з 04 березня 2019 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням згідно наказу №6 від 04 березня 2019 року. Відповідач її про звільнення не попереджала і вона продовжувала працювати по 24 квітня 2019 року. Заяву про звільнення за власним бажанням вона не писала. Заробітну плату отримувала на руки, за її отримання ніде не підписувалась.
В трудовій книжці є запис №35 про звільнення позивача за ст. 36 КЗпП України, а нижче вказано, що цей запис помилковий.
З адним фактом позивач зверталась до Олександрійської міської ради та Управління Держпраці у Кіровоградській області, на що позивачу було роз яснено про її право звернутись до суду для вирішення спору.
За весь час роботи у відповідача позивач не була у відпустці, однак компенсацію за відпустку відповідач їй не виплатила. На теперішній час позивач погоджується на звільнення за ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.
В судове засідання позивач та її представник не з явились, позивач направила до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання не з явилась, про час, дату та місце судовому засідання була повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила. Відзиву на позовні вимоги не надала.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області було відкрито спрощене провадження по справі.
03 січня 2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
05 червня 2017 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 було укладено трудовий договір №4, згідно якого позивач зобов язалась безстроково виконувати обов язки продавця-консультанта за заробітну плату в розмірі 3 200 грн. на місяць за графіком.
Згідно витягу з трудової книжки встановлено, що позивач 05 червня 2017 року була прийнята на роботу продавця-консультанта, 04 березня 2019 року згідно наказу №6 звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.
З 03 квітня 2019 року по 12 квітня 2019 року позивач знаходилась на лікарняному, що підтверджується ксерокопією листка непрацездатності.
Позивач зверталась в Управління Держпраці в Кіровоградській області і до Олександрійської міської ради щодо порушення трудового законодавство відносно неї, однак їй було рекомендовано звернутись за захистом своїх прав до суду.
ОЦІНКА СУДУ
Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів про порушення трудового законодавства при її звільненні 04 березня 2019 року.
Як слідує зі ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.
Норми п. 2 ч.1 ст. 232 КЗпП України вказують, що безпосередньому розгляду в районних судах підлягають трудові спори за заявами працівників, зокрема, про зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку тощо, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.
Відповідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
За змістом ст. 38 КЗпП України, працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.
Згідно ч. 3, 5 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України)
Позивачем та її представником не надано жодних доказів, які підтверджують незаконність винесення відповідачем наказу №6 від 04 березня 2019 року про звільнення відповідача за власним бажанням, а також те, що сторони домовились про звільнення позивача за згодою сторін, суму заборгованості компенсації за невикористану відпустку, тому вимоги про визнання такою, що не відповідає діючому законодавству, причину звільнення позивача за ст. 38 КЗпП України, зміну формулювання звільнення на ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, зміну дати звільнення на 24 квітня 2019 року, стягнення з відповідача грошових коштів за невикористану відпустку за 2017-2019 роки в сумі 5 500,74 грн., стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в сумі 4 170 грн. задоволенню не підлягають.
На лікарняному з 03 по 12 квітня 2019 року позивач знаходилась після звільнення, тому вимога про стягнення коштів за невиплачений лікарняний лист задоволенню не підлягає.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, його необхідно віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення коштів за невиплачений лікарняний лист, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 09.01.2020 року.
СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА