РІШЕННЯ

іменем України

04 грудня 2020 рокуСправа №451/1756/19
Провадження № 2/451/464/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Харків М.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1756/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали по АДРЕСА_1 . Тато ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мама померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать записи у свідоцтвах про смерть серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , відповідно. Окрім цього зазначаю, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер також і один із наших братів - ОСОБА_6 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 додається). Померла ОСОБА_5 на випадок смерті заповідального розпорядження не зробила, від так відкрилася спадщина за законом і належними спадкоємцями майна померлої були сторони у справі, тобто я і мої сестри ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .. Позивач та відповідачі свого часу своєчасно звернулися до державного нотаріуса Радехівської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, у результаті чого 07.11.1995 року на ім`я спадкоємців на частину спадкової маси було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (копія Свідоцтва додається). Поряд з цим у склад спадкового майна не увійшло право власності на земельні ділянки загальною площею 0,8170 га, визначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 036099, оскільки такий виданий 29.12.1999 року, тобто після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла, як зазначено вище 10.04.1995 року.

Позивач зауважує, що хоча він і є належним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_5 , проте, із-за відсутності належних правовстановлюючих документів на вказані вище земельні ділянки (Державний акт на право власності на земельні ділянки виданий після смерті власника таких), не може реалізувати свої майнові права спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому вимушена звернутися з позовом до суду. Зазначаю, що відповідачами у справі я зазначив, як можливих і єдиних претендентів на спадкову масу, своїх сестер - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Так, Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт не можливо, як і не можливо видати такий не його власнику. Просить суд, визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,8170 га, яка складається з трьох земельних ділянок площами 0,1176 га, 0,2460 га та 0,4535 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_5 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 036099. виданого 29.12.1999 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1-4).

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.43).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скерували до суду клопотання, в яких позовні вимоги визнали повністю, просять розгляд справи проводити без їхньої участі, просять прийняти рішення про задоволення вимог(а.с.39-41).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , батьками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , батьками якої є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 12).

10 січня 1981 року ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 уклали шлюб, у зв`язку з чим останній присвоєно прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 виданого 10 січня 1981 року(а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 , батьками якої є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 15).

05 грудня 1998 року ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_3 05 березня 1966 р.н. уклали шлюб, у зв`язку з чим останній присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_9 виданого 05 грудня 1998 року(а.с.16).

21 червня 1951 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_11 одружився з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_12 про, що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_10 видане 5 вересня 1951 р, якій присвоєно прізвище « ОСОБА_5 »(а.с. 17,18,20).

ОСОБА_5 (мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Дмитрівською сільською Радою Радехівського району Львівської області, серія НОМЕР_11 від 11 квітня 1995 року (а.с.19).

ОСОБА_4 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Дмитрівською сільською Радою Радехівського району Львівської області, серія НОМЕР_12 від 17 червня 1988 року (а.с.21).

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Дмитрівською сільською Радою Радехівського району Львівської області, серія НОМЕР_3 від 15 жовтня 1988 року (а.с.22-23).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Луців І.П. державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області, вбачається, що спадкоємцями майна після смерті гр. ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 - дата смерті) є: ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_1 -син, ОСОБА_3 - дочка, в рівних частинах кожний. Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається із: житлового цегляного будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 (нр. тридцять чотири). В цілому цей жилий будинок складається з трьох жилих кімнат площею 79,3 кв. метри, кухні, кладовки, двох коридорів, господарських будівель - літньої кухні, сараю цегляного, вбиральні цегляної, який належав померлій на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого виконкомом Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Радехівського району Львівської області 12 червня 1989 року, зареєстрованого в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації 12 червня 1939 року в реєстрову книгу під №267(а.с.24-24 зворот).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №036099, виданого 29 грудня 1999 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5068, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,8170 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_5 (а.с. 25-25 зворот).

Відповідно до довідки №787 від 09.12.2019 року виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради, Радехівського району, Львівської області про те, що спадкодавець, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 і з нею на день смерті були зареєстровані наступні особи: син - ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_17 ; невістка - ОСОБА_17 - ІНФОРМАЦІЯ_18 ; внук - ОСОБА_18 - ІНФОРМАЦІЯ_19 ; внучка- ОСОБА_19 - ІНФОРМАЦІЯ_20 (а.с. 26).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1278 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_5 .

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення.

Узагальнюючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,8170 га, яка складається з трьох земельних ділянок площами 0,1176 га, 0,2460 га та 0,4535 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_5 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 036099. виданого 29.12.1999 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 4 грудня 2020 року.