16.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/2399/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/2399/2020
Номер провадження: 2/205/1505/2020
16 листопада 2020 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 25.11.2016 року о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 (далі - Відповідач), керуючи автомобілем марки «Ford Sierra», допустила зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб «Ford Sierra», д/н НОМЕР_3 , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також відомостей, що відповідач підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). У свою чергу цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_3 була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - ПрАТ «Європейський страховий союз».
З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_4 , як власник автомобіля «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_2 звернулася до позивача із повідомленням про ДТП від 28.11.2016 року та із заявою про виплату страхового відшкодування від 17.01.2017 року.
Відповідно до висновку про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ № 12-12-16 В від 22.12.2016 року ринкова вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_2 , на момент пошкодження становить 240 857 грн. 57 коп., вартість відновлювального ремонту складає - 32 147 грн. 45 коп. з ПДВ, коефіцієнт фізичного зносу - 0,76 грн., вартість відновленого ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 14 153 грн. 25 коп.
У зв`язку із чим, МТСБУ перерахувало потерпілій ОСОБА_4 суму відшкодування у розмірі 14 153 грн. 25 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 400 рв від 15.05.2017 року.
Крім того, МТСБУ сплатило ПАТ СК «Україна» за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля у сумі 1 300 грн. 00 коп.
У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 15 453 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три) грн. 25 коп. та судові витрати по справі.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Моторного (транспортного) страхового бюро України зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.49).
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Такий учасник справи у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 25.11.2016 року о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 (далі - Відповідач), керуючи автомобілем марки «Ford Sierra», д/н НОМЕР_3 , при виїзді з пр. Металургів на нерегульоване перехрестя з вул. Криворізької у м. Дніпрі, не надала переваги у русі автомобілю «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Після цього автомобіль марки «Ford Sierra», д/н НОМЕР_3 , продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ № 12-12-16 В від 22.12.2016 року ринкова вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_2 , на момент пошкодження становить 240 857 грн. 57 коп., вартість відновлювального ремонту складає - 32 147 грн. 45 коп. з ПДВ, коефіцієнт фізичного зносу - 0,76 грн., вартість відновленого ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 14 153 грн. 25 коп. (а.с.15-17).
Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП полісом серії АЕ № 7704873 від 29.01.2016 року, оформленим на автомобіль «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_2 , була застрахована цивільно-правова відповідальність власника такого транспортного засобу. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Як встановлено судом, 17.01.2017 року ОСОБА_4 , яка є власником транспортного засобу «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_2 , скориставшись своїм правом, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем, звернулася із відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с.9).
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу № 4000 від 13.05.2017 року (а.с.26) позивач відповідним платіжним дорученням № 4000рв від 15.05.2017 року сплатив на користь ОСОБА_4 , страхове відшкодування в загальному розмірі 14 153 грн. 25 коп. (а.с.27).
Судом також встановлено, що скориставшись послугами ПАТ СК «Україна» позивачем була організована оцінка визначення розміру завданих збитків, збір необхідних документів, про що свідчить розрахунок та платіжне доручення № 104/св/201 від 16.05.2017 року на суму 1 300 грн. 00 коп. (а.с.27).
Оскільки відповідач у досудовому порядку на звернення позивача щодо відшкодування понесених ним виплат не відреагувала, такі виплати не компенсувала, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як було встановлено судом, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року винною особою в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідач по справі ОСОБА_1 . Відтак, в силу вказаних норм матеріального закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.
Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до пункту 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Оскільки відповідач є винною у вчиненні вказаного ДТП, і на момент вчинення якої не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 14 153 грн. 25 коп.
Разом з цим, суд не може погодитися із доводами сторони позивача в частині стягнення з відповідача витрат у сумі 1 300 грн. 00 коп., сплачених позивачем ПАТ СК «Україна» за збір документів та визначення розміру шкоди.
Суд зазначає, що за своєю природою такі витрати не відносяться до страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Адже згідно положень положення п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Одночасно із цим матеріальним законом не передбачено право на компенсацію вказаних витрат в порядку регресу, і закон такі витрати не розглядає як складову страхового відшкодування.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Зокрема, суд стягує із ОСОБА_1 на користь позивача грошову суму у розмірі14 153 грн. 25 коп.., як суму страхового відшкодування, а в стягненні суми у розмірі 1 300 грн. 00 коп. витрат на послуги за збір документів та проведення огляду пошкодженого автомобіля, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.
Суд окремо зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1 925 (одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 17 коп.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України, ст. 38 п.38.2, п. п. 38.2.1 ст. 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264268, 272 ЦПК України, суд, -
1. Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.
3. В задоволені позовних вимог щодо стягнення суми у розмірі 1 300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп. витрат за збір документів та проведення огляду пошкодженого автомобіля - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.