Ухвала

08 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 450/624/15-ц

провадження № 61-14887ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки «NISSAN TIIDA 1.6», 2008 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 59 533,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2020 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Асторія» (далі - ПП «Асторія»), скасовано, справу у цій частині передано на новий апеляційний розгляд.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Асторія» скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини статутного капіталу ПП «Асторія» у розмірі 180 250,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій заявник просила постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху. Надано заявнику строк до 20 листопада 2020 року для сплати судового збору.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, у якій вона просила відстрочити їй сплату судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що розмір її річного доходу за попередній календарний рік складає 21 913,17 грн, а розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 19 480,00 грн та є більшим за п`ять відсотків її річного доходу за попередній календарний рік. З урахуванням наведеного, вона сплатила судовий збір у розмірі 1 096,00 грн (п`ять відсотків її річного доходу), а сплату решти судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, у розмірі 18 384,00 грн просила відстрочити до ухвалення рішення судом касаційної інстанції.

Перевіряючи наведені ОСОБА_1 доводи та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці, батьки які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної полум`я сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій.

ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків зазначає, що ринкова вартість спірного майна складає 1 948 000,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654,00).

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги становить 7 308,00 грн.

Ураховуючи, що за подання касаційної скарги заявник сплатила судовий збір у розмірі 1 096,00 грн, решта суми судового збору, яка підлягає сплаті становить 6 212,00 грн.

З огляду на наведене, Верховний Суд вважає за можливе відстрочити

ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги у сумі

6 212,00 грн до ухвалення судом касаційної інстанції судового рішення.

Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, з огляду на неврахування висновків Верховного Суду України викладених у постановах

від 03 липня 2013 року у справі № 6-61 цс13, від 03 червня 2015 року у справі

№ 6-38цс15 та постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі

№ 756/10797/15-ц, від 04 вересня 2019 року у цій справі (№ 450/624/15-ц), від

29 січня 2020 року у справі № 642/2179/17, від (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 136, 389, 392, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити частково.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 6 212,00 грн до ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року.

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2020 року цивільну справу

№ 450/624/15-ц витребувано з Пустомитівського районного суду Львівської області за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року, необхідності у її витребуванні немає.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 січня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак