МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №947/7699/20
Пр. №2-з/521/315/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Ткач А.О.,
розглянувшив судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про задоволення вимог кредитора спадкоємцем,
встановила:
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про задоволення вимог кредитора спадкоємцем.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2020 року по даній справі було відкрито провадження, призначено судове засідання (а.с. 20-21).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2020 справу №947/7699/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про задоволення вимог кредитора спадкоємцем було передано на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси (а.с. 159-160).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року справу №947/7699/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про задоволення вимог кредитора спадкоємцем було прийнято до провадження, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та повторно призначено підготовче судове засідання (а.с. 165-166).
03 грудня 2020 року представник ОСОБА_2 , діючий на підставі ордеру від 30 березня 2020 року, надав через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просив суд накласти арешт на нерухоме майно, яке належало на праві власності померлій ОСОБА_3 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , та квартиру АДРЕСА_2 .
В обґрунтування заяви зазначив, що у спадкоємця існує реальна можливість щодо продажу спадкового майна, на яке по закону може бути звернено стягнення, у зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказані квартири, може призвести до унеможливлення виконання рішення суду.
Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.
Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.
Судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спір щодо стягнення за рахунок спадкового майна, що складається з квартири АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 , заборгованості в розмірі 845536,00 грн., яка складається з заборгованості по розписці від 30 жовтня 2014 року, витрат на поховання в розмірі 9046,00 грн. та судових витрат.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 грудня 2020 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 жовтня 2014 року за реєстровим №3-1305 ОСОБА_3 ; квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2008 року за реєстровим №5-632 ОСОБА_3 (а.с. 190-192, 193-194).
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Оскільки позивач звернувся до суду із позовом про задоволення вимог кредитора спадкоємцем за рахунок спадкового майна, що складається з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 жовтня 2014 року за реєстровим №3-1305 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2008 року за реєстровим №5-632 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за заповітом якої є відповідач у справі, який вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Отже, суд вважає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК) відсутні та зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню.
За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., підлягає задоволенню, оскільки таке забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про задоволення вимог кредитора спадкоємцем задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., що належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 жовтня 2014 року за реєстровим №3-1305 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., що належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2008 року за реєстровим №5-632 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зустрічне забезпечення не застосовувати.
Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання, та сторонам у справі для відома та виконання.

Уповноважити ОСОБА_1 або її представника, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.М. Сегеда