Справа № 146/535/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Кізлевич О.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Томашпільський районний медичний центр первинної медико санітарної допомоги» про стягнення недоплаченої частини заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Томашпільський районний медичний центр ПМСД» про стягнення недоплаченої частини заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 з 22 січня 2019 року працює на посаді фельдшера в Олександрівському фельдшерсько-акушерському пункті, с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, підставою для звернення до суду є порушення норм трудового законодавства відповідачем КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД», а саме недоплачена частина доплат, надбавок, які входять та становлять складову заробітної плати.

Позивач зазначає, що має вищу кваліфікаційну категорію, загальний стаж роботи 26 років, обслуговує три населених пункти Томашпільського району Вінницької області ( с. Олександрівка, с. Забіляни, с. Благодатне), тому враховуючи вищенаведене, має право на отримання передбачену чинним законодавством винагороду у вигляді заробітної плати. З 22 січня 2019 року відповідач безпідставно та незаконно скасував виплати (доплати) заробітної плати позивачу за стаж роботи, вищу кваліфікаційну категорію, надурочні години, посадові обов`язки медичної сестри. Як наслідок, заборгованість по недоплаченій частині заробітної плати КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД» перед позивачем становить 84 261, 00 гривень, тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду, просить позов задовольнити.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

03 серпня 2020 року до Томашпільського районного суду від відповідача КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, а позовна заява такою, що не підлягає задоволенню.

10 серпня 2020 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить відмовити відповідачу у прийняті відзиву на позовну заяву та додатків до нього.

28 серпня 2020 року від представника відповідача адвоката Глушкової О.І надійшло заперечення, яке представник просила прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи.

29 вересня 2020 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення на заперечення відповідача, клопотання про виклик свідків та витребування доказів.

Ухвалою Томашпільського суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначені у ній.

Представник відповідача - адвокат Глушкова Т.І. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_1 , як пацієнт зазначив, що позивач на фельдшерсько-акушерському пункті окрім безпосередніх своїх обов`язків виконує також функції кочегара, заготовляє дрова на зиму, які свідок також допомагав різати йому. В медичному пункті завжди чисто, в зимову пору тепло, і це все завдяки позивачу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що часто звертається за допомогою до ОСОБА_1 , оскільки хворіє на гіпертонію. Останній неодноразово надавав їй допомогу в нічну пору доби. Також наголосила, що неодноразово бачила як позивач рубає дрова для опалення фельшерсько-акушерського пункту взимку, іноді наймає людей за власний кошт для допомоги.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він та його дружина часто звертається до позивача за допомогою, оскільки часто хворіють. Зазначає, що був свідком того, як ОСОБА_1 обкошував територію навколо фельдшерсько-акушерського пункту, проводив ремонтні роботи приміщення даного пункту, взимку виконує функцію кочегара. Часто звертався за наданням медичної допомоги до позивача у вихідні дні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що неодноразово зверталася до позивача ОСОБА_1 за отриманням медичної допомоги у вихідні та святкові дні.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку з таких підстав.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює у КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД» на посаді фельдшера в Олександрівському фельдшерсько-акушерському пункті, с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області. Наказ про прийняття на роботу від 21 січня 2019 року (а.с. 30).

КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД» є комунальним унітарним некомерційним підприємством, діє на підставі статуту та колективного договору. Умови і розмір оплати праці (надбавки, допомога на оздоровлення тощо) визначаються у колективному договорі з дотриманням положень законодавства.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав суду копію трудової книжки, запит та відповідь на отримання інформації, копію диплому та посвідчення, копію свідоцтва про проходження підвищення кваліфікації, а також копії розрахункових листів з період роботи з січня 2019 року по березень 2020 року, відомості державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2020 року.

Також у судовому засіданні оглянуто оригінал журналу реєстрації абмулаторних пацієнтів Ф № 074/о, та оригінал журнал викликів на дім с. Олександрівка, які ведуться та заповнюються самим позивачем. В даних журналах містяться записи про відвідування хворих у вихідні та не робочі дні.

Крім того судом були дослідженні табеля відліку робочого часу, які подає сам позивач ОСОБА_1 та у яких відсутня інформація про роботу в надурочний час, святкові та вихідні дні; копію заяви позивача про надання чергової відпусти; кошторис та план використання бюджетних коштів на 2019 рік; статут КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД»; колективний договір зі змінами та доповненнями між адміністрацією та радою трудового колективу; рішення КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД» про включення до реєстру неприбуткових установ; штатний розпис КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД» на 2019-2020 роки; акт інспекційного відвідування управління держпраці у Вінницькій області; протоколи засідань ради трудового колективу КП «Томашпільський районний медичний центр ПМСД» з додатками.

Відповідно до ч. ч 2, 3 ст. 94 КЗпПУ, розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 97 КЗпПУ та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 98 КЗпПУ, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Так, відповідно до ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» за організаційно-правовою формою заклади охорони здоров`я комунальної власності можуть утворюватися та функціонувати як комунальні некомерційні підприємства або комунальні установи. Заклади охорони здоров`я комунальної власності можуть утворюватися та функціонувати шляхом здійснення співробітництва територіальних громад у формах, передбачених законом, у тому числі як спільне комунальне підприємство.

Згідно п. 1.1 Статуту КП «Томашпільський районний центр ПМСД», який затверджений рішенням 26 районної ради 7 скликання від 17 травня 2018 року ( далі Статут) є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, метою якого є не отримання прибутку, а надання медичних послуг населенню Томашпільського району (а.с. 220).

Статтею 16 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективні договори та угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

У КП «Томашпільський РМЦ ПМСД» оплата праці здійснюється відповідно до Колективного договору між адміністрацією та Радою трудового колективу комунального підприємства «Томашпільський районний медичник центр первинної медико-санітарної допомоги» на 2018 р. - 2021 р. ( далі Колективний договір), а також Статуту, де зазначено, що оплата праці робітникам і спеціалістам проводиться залежно від результатів господарської діяльності, рівня дохідності підприємства, внеску кожного працівника з урахуванням фактично відпрацьованого часу і результатів його роботи:

- штатний розпис Томашпільського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги від 02 січня 2019 року, де зазначено, що «Олександрівський фельдшерський пункт» складається одної штатної посади фельдшера, посадовий оклад якого становить 4173 грн. 00 коп (а.с. 7-9);

- штатний розпис Томашпільського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги від 02 січня 2020 року, де зазначено, що «Олександрівський фельдшерський пункт» складається одної штатної посади фельдшера, посадовий оклад якого становить 4723 грн. 00 коп (а.с. 10-13).

Як вбачається з колективного договору надбавка за вислугу років не передбачена, тому вимога про стягнення коштів за стаж роботи є безпідставною.

Що стосується позовної вимоги про стягнення недоплачених коштів за вищу кваліфікаційну категорі, суд звертає увагу на пункт 2 прим. 1 Наказу від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» (далі Наказ), де зазначено, що посадові оклади (тарифні ставки) з 01 січня 2017 року розраховуються виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду, встановленого у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

Пунктом 3.1 Колективного договору встановлено, що оплату праці робітникам і спеціалістам залежно від результатів господарської діяльності, рівня доходності підприємства, внеску кожного працівника з урахуванням фактично відпрацьованого часу і результатів його роботи, згідно п. 1.3 Колективного договору встановлено: схемні посадові оклади фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою акушеркам, сестрам медичним: перев`язувальних пунктів невідкладної медичної допомоги, фельдшерам усіх спеціальностей, лаборантам (фельдшерам-лаборантам), статистам медичним, розміри схемних посадових окладів встановлено у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» № 2629-VІІІ у 2019 році мінімальна зарплата становила 4173 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» № 294-ІХ у 2020 році мінімальна зарплата становить 4723 грн.

Тобто посадовий оклад позивача встановлений у розмірі мінімальної зарплати виходить більшим ніж передбачено Наказом з урахуванням 10% надбавки.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 71 КЗпП України залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 21 січня 2019 року по 30 травня 2020 року накази КП «Томашпільський РМЦ ПМСД» про залучення ОСОБА_1 до понаднормових робіт, роботи у святкові та вихідні дні не видавалися.

Також, як вже зазначалося, позивачем подавалися табеля обліку робочого часу, без зазначення інформації про роботу надурочно.

Вимога позивача про виплату 0,5 ставки від мінімальної заробітної плати молодшої медичної медсестри також не підлягає задоволенню, оскільки згідно штатного розпису КП «Томашпільського РМЦ ПМСД» на 2019-2020 роки посада молодшої медичної сестри у Олександрівському фельдшерсько-акушерському пункті не передбачена.

Також, слід зазначити, що п. 3.17 Колективного договору передбачено, що медичним, фармацевтичним та іншим працівникам встановлено при наявності коштів на виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання щорічної основної відпустки (не менше одного посадового окладу на рік).

Згідно копій наданих КП «Томашпільський РМЦ ПМСД» «Кошторису на 2019 рік» та «Плану використання на 2019 рік» вбачається, що відсутні вільні кошти на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення медичним працівникам.

Тобто, за відсутності кошторисних призначень такий вид оплати не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 97, 71 КЗпП України, ст.ст. 15,16 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 12, 13, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 258, 263, 264, 265,268,354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Томашпільський районний медичний центр первинної медико санітарної допомоги» про стягнення недоплаченої частини заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, який передбачає, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2020 року