Справа № 653/1352/20
Провадження № 2/653/638/20
30 листопада 2020 року
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позов мотивує тим, що після смерті своєї матері він та відповідач у справі, який є його братом, успадкували в рівних частках житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 . Вказує, що 15 жовтня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, за яким брат продав йому Ѕ частину будинку. Після продажу своєї частки у будинку відповідач припинив проживати в ньому, але добровільно з реєстраційного обліку не знявся і продовжує бути в ньому зареєстрованим, хоча проживає в іншому населеному пункті.
У зв`язку із цим, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованого у АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання повторно не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2009 року ОСОБА_1 успадкував Ѕ частку майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 . На іншу Ѕ частку спадкового майна видане свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 .
15 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 1/2 частку домоволодіння, що підтверджується копією відповідного договору, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 жовтня 2013 року, технічним паспортом на житловий будинок.
Пояснення позивача з приводу того, що відповідач після продажу своєї частки виїхав з будинку та не проживав в ньому знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду.
Факт реєстрації відповідача за спірною адресою підтверджується довідкою виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради від 28 травня 2020 року, згідно до якої ОСОБА_2 за місцем реєстрації не мешкає.
Так, актом обстеження житлових умов встановлено, що за спірною адресою проживають позивач разом із дружиною, а ОСОБА_2 хоча й зареєстрований, але за місцем реєстрації зі слів сусідів не мешкає з 2011 року.
Вказане також підтвердили, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які пояснили, що ОСОБА_2 не проживає в будинку більше 9 років та де він наразі невідомо, в селі він не проживає.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в будинку, який належить позивачу без поважних причин більше одного року, не цікавиться житловим приміщенням, не приймає ніякої участі в його утриманні.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.
За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом.
Таким чином, оскільки відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у будинку, який належить позивачу на праві власності, його реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним житлом, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом,позовна вимога щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщення, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 150 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованого у АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова