СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/163/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Святошинський районний суд м.Києва в складі: головуючого судді П`ятничук Інни Віталіївни, при секретарі Кушнірчук А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву адвоката Задерей Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2017 р. було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів та вирішено стягнути з Розірвати договір №7/12 поставки монтажу аудіо-відео управління укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 28 грудня 2012 р., стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого в Київській області в Макарівському районі в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 суму сплачених коштів відповідно до договору №7/12 поставки монтажу аудіо-відео управління укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 28 грудня 2012 р. в розмірі 762070 ( сімсот шістдесят дві тисячі сімдесят) грн. 45 коп. та сплачену суму судового збору в розмірі 6980 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн.

10.03.2020 року адвокат Задерей Т.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення, посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено в його відсутності, що позбавило його можливості надати суду докази та навести свої заперечення проти позовних вимог.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2020 року скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів.

31.07.2020 року представником відповідача адвокатом Задерей Т.В. було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив постановити ухвалу, якою зупинити вчинення виконавчих дій приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Турчиним А.А. у виконавчому провадженні №61387793 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів в розмірі 762 070,45 грн.

Вказана заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи надані докази до справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення коштів та просив суд постановити рішення, яким розірвати договір №7/12 поставки монтажу аудіо-відео управління укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 28 грудня 2012 р., стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму авансового внеску в розмірі 762070 грн. 45 коп. та сплачену суму судового збору.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2017 р. було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 .

10.03.2020 року адвокат Задерей Т.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2020 року скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема шляхом забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що існує реальна загроза невиконання судового рішення тому заявлені вимоги про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить їх права на судовий захист.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Задерей Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору стягнення коштів - задовольнити.

В порядку забезпечення позову, зупинити вчинення виконавчих дій приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Турчиним А.А. у виконавчому провадженні №61387793 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів в розмірі 762 070,45 грн.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.П`ятничук