Справа № 206/5144/19
Провадження № 2/206/83/20
08 січня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,
І. Стислий виклад позиції позивача.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
12.09.2019 позивачем подано позовну заяву.
17.09.2019 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
26.09.2019 позивачем, на виконання ухвали судді від 17.09.2019, подано до суду заяву про усунення недоліків.
30.09.2019 у справі відкрито провадження.
У судові засідання призначені 29.10.2019, 21.11.2019, 19.12.2019 та 08.01.2020 відповідач, повідомлений про дату та час судового засідання, у судове засідання не з`явився, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом заслухано вступне слово позивача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
08.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками дитини зазначено позивача та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.04.2016 серії НОМЕР_1 , виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 3).
26.12.2017 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська по цивільній справі № 199/5358/17 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу, прізвище ОСОБА_1 було змінено на дошлюбне « ОСОБА_1 » (а.с. 4).
20.03.2017 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська по цивільній справі № 199/752/17 було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.01.2017 до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років (а.с. 5).
Згідно копії листа Самарського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 08.08.2019 та копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.08.2019 ВП № 54112735, Самарським ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було направлено ОСОБА_2 для виконання вищезазначену постанову, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів (а.с. 7-8).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08.10.2019 по цивільній справі № 199/7951/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто пеню за прострочення по виплаті аліментів за період з 01.11.2018 по 31.07.2019 в розмірі 21303,25 грн. (а.с. 43).

В той же час, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Зазначені вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частинами 2, 4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, з огляду на те, що судом було встановлено наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 23200,00 грн., а відповідачем в свою чергу не було надано жодного доказу на підтвердження сплати даної заборгованості, таким чином суд приходить до висновку щодо наявності усіх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 84, 194, 195 СК України, ст.ст. 2, 13, 89, 141, 263, 264, 265, 281-283, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років за період з 30 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно у розмірі 23200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.01.2020.

Головуючий суддя: К.С. Маштак