Справа № 490/9551/19
н/п 2/490/4151/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
08 січня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в України, що знаходиться в м. Києві по Повітрофлотському проспекту, 27, в якому просив стягнути з Російської Федерації на його користь моральну шкоду у розмірі 964 453,67 грн., що є еквівалентом 35 000,000 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання даного позову, завдану вимушеним його переселенням у жовтні 2014 року з окупованої та незаконно анексованої Автономної Республіки Крим, Україна, що відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.11.2019 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України передано до Солом`янського районного суду міста Києва.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19.12.2019 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.11.2019 року скасовано, а справу направлено до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.
Справу передано судді Черенковій Н.П. 08.01.2020 року.
Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.
При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.
Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).
ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
Окрім того, ЄСПЛ у справі «Skrlj v. Croatia» нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
При цьому, в ухвалі суду від 11.11.2019 року, постановленою під головуванням судді Черенкової Н.П., сформовано певну позицію суду щодо наявних обставин, які стосуються позивача ОСОБА_1 , а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у неупередженості судді при їх вирішенні та відповідно до ст. ст.36,37 ЦПК України, виключає участь судді в цивільному провадженні з розгляду вказаного питання.
На підставі викладеного, у зв`язку з вищенаведеними обставинами у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді, тобто розгляд даної справи суддею Черенковою Н.П не буде відповідати вимогам безсторонності суду за об`єктивним критерієм відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,за такого суддя Черенкова Н.П. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі №490/9551/19.
Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-
Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/9551/19 за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова