ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30 » листопада 2020 року

м. Харків

справа № 632/754/20-ц

провадження № 22ц/818/5456/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - головний лікар Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 25 вересня 2020 року в складі судді Шахової В.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня ОСОБА_2 про незаконне звільнення та поновлення на роботі, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що він працював лікарем акушером-гінекологом в Комунальному некомерційному підприємстві Первомайська центральна районна лікарня з 20 січня 2014 року до 31 березня 2020 року.

31 березня 2020 року його незаконно звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України наказом № 50-ос від 16 березня 2020 року.

Позивач вказує, що його становище (робоче місце, графік роботи) як працівника лікарні різко погіршилось влітку 2018 року. Він був змушений відстоювати свої права на рівні лікарні. В результаті ОСОБА_2 став йому погрожувати, внаслідок чого ним були направлені численні скарги на дії головного лікаря.

Зазначив, що 07 листопада 2018 року з грубими порушеннями трудового законодавства, що підтверджено довідкою Департаменту охорони здоров`я ХОДА від 11 жовтня 2019 року складено наказ № 276 «Про адміністративне стягнення», в якому йому за невиконання своїх функціональних обов`язків, некоректну поведінку, порушення трудової дисципліни оголошено догану. Під грубим тиском, залякуванням незаконним звільненням в той же день з боку головного лікаря ОСОБА_2 , районного акушера-гінеколога ОСОБА_3 він був змушений дати згоду на перевід його з 0,75 ставки посади лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації на 0,5 ставки лікаря акушера-гінеколога денного стаціонару поліклініки та 0,25 ставки лікаря акушера-гінеколога відділення профоглядів поліклініки.

Посилався на те, що ОСОБА_2 створив ситуацію, нерівні умови, коли один гінеколог (він) мав завантажити 10 ліжок жіночого денного стаціонару поліклініки, а решта - 8 лікарів були відповідні за завантаження 15 ліжок цілодобового акушерського гінекологічного відділення, яке на дозвіл адміністрації працювало або як денний, або як цілодобовий стаціонар. ОСОБА_2 своєю діяльністю та бездіяльністю створив умови для виникнення хибної уяви, що нібито денний стаціонар акушерсько-гінекологічного профілю не потрібний лікарні. Протиправність, абсурдність дій ОСОБА_2 демонструє його наказ № 305 від 27 грудня 2019 року про скорочення хірургічних, кардіологічних та акушерсько-гінекологічних ліжок денного стаціонару поліклініки та при цьому скорочення лише посади лікаря акушера-гінеколога денного стаціонару поліклініки.

Зазначав, що за 5 років він відчергував близько 180 разів, нарікань, доган з боку адміністрації лікарні та керівництва акушерсько-гінекологічної служби стосовно роботи черговим лікарем, скарг з боку вагітних, роділль, породілль, гінекологічних хворих не мав. Ускладнень, випадків каліцтва, інвалідізації жінок, дітей так само не мав.

Вказав, що 03 лютого 2020 року він звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повідомити про наявність вакантних посад в лікарні. ОСОБА_2 надав відповідь від 07 лютого 2020 року за № 01-18/185, в якій підтверджує наявність 2,25 вакантних посад для чергувань в акушерсько-гінекологічному відділенні центральної районної лікарні та своє оціночне судження його професійних навичок для несення таких чергувань. Таким чином, щоб його звільнити, ОСОБА_2 фактично застосував не лише пункт 1, а й незаконно пункт 2 статті 40 КЗпП України. ОСОБА_2 не мав повноважень визначати профнепридатність, навіть не намагався створити атестаційну комісію.

Посилався на те, що в лікарні передбачені з 01 квітня лікарські ставки іншого профілю відповідно до законтрактованих з Національною службою здоров`я медичних пакетів, гарантованих державою медичних послуг. Проте, цього йому не запропоновано, а запропоновано посаду середнього медичного працівника та прибиральника службових приміщень. Інші лікарі отримали більшу ставку,що не відповідало їхньому профілю.

Вважав, що ОСОБА_2 навмисно, свідомо створював умови, щоб він самостійно звільнився. Його трудові права системно порушувались протягом тривалого часу. Не було законних підстав для його звільнення з роботи, крім корисних мотивів та бажання помститися.

Просив визнати дії ОСОБА_2 як системне порушення його трудових прав, визнати незаконним його звільнення з роботи з мотивів особистої неприязні з метою помсти, поновити його на посаді лікаря акушера-гінеколога в Комунальному некомерційному підприємстві Первомайська центральна районна лікарня, передати позовну заяву для експертного висновку в Міністерство охорони здоров`я України, враховуючи необхідність для повного, об`єктивного розгляду з метою вирішення трудового спору медичних знань, орієнтації в медичній нормативно-правовій базі, відсутність відповідей з Харківської обласної державної адміністрації на вимогу МОЗ України.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не врахував, що порушення трудового законодавства в лікарні щодо нього були вчинені саме ОСОБА_2 , накази, документи були підписані саме ним. Вважав, що суд першої інстанції належним чином не роз`яснив його право щодо залучення до участі у справі у якості співвідповідача Комунальне некомерційне підприємство Первомайська центральна районна лікарня.

02 листопада 2020 року, 03 листопада 2020 року, 04 листопада 2020 року та 05 листопада 2020 року поштою, електронною поштою до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшли заяви, які за змістом є тотожними, з додатками, про залишення апеляційної скарги без руху, які долучені до матеріалів справи, однак, не можуть бути розглянуті, оскільки суд апеляційної інстанції як зазначено в главі 1 ЦПК України переглядає процесуальні документи тільки суду першої інстанції.

19 листопада 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача Комунальне некомерційне підприємство Первомайська центральна районна лікарня та клопотання про розгляд справи без його участі.

23 листопада 2020 року до суду апеляційної інстанції від головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначив, що при звільненні позивача він не мав змоги запропонувати йому іншу роботу в лікарні на посаді лікаря, оскільки в лікарні як на момент звільнення, так і до теперішнього часу відсутні вільні посади, що відповідають професії, кваліфікації чи спеціальності позивача. Крім того, у лікарні були інші вакантні посади, навіть ті, які не відповідають професії, кваліфікації чи спеціальності позивача, але позивач не надав згоду на переведення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що головний лікар Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня ОСОБА_2 в цій справі не є належним відповідачем, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом №8-ос від 15 січня 2014 року ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару поліклінічного відділення на 0,5 ставки з 20 січня 2014 року та до відділення з проведення профілактичних медичних оглядів на посаду лікаря-акушера-гінеколога на 0,25 ставки (а.с.9 том 2).

Наказом № 135-ос від 02 серпня 2014 року ОСОБА_1 переведено на 0,5 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару з 04 серпня 2014 року (а.с.11 том 2).

Наказом № 205-ос від 01 грудня 2014 року ОСОБА_1 переведено на 0,5 ставки лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації та 0,5 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару з 02 грудня 2014 року на підставі його заяви (а.с.12 том 2).

Наказом № 217-ос від 18 грудня 2014 року ОСОБА_1 переведено на 0,75 ставки лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації з 01 січня 2015 року на підставі його заяви (а.с.14 том 2).

Наказом № 115-ос від 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 переведено на 0,75 ставки лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації та 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару з 01 серпня 2016 року на підставі його заяви (а.с.16 том 2).

Наказом № 163-ос від 01 листопада 2016 року позивача ОСОБА_1 переведено на 0,75 ставки лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації з 17 листопада 2016 року на підставі його заяви (а.с.18 том 2).

Наказом № 211-ос від 09 листопада 2018 року ОСОБА_1 переведено на 0,5 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару та 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога відділення профмедоглядів з 12 листопада 2018 року на підставі його заяви (а.с.20 том 2).

01 листопада 2018 року начальником відділу кадрів ОСОБА_10, зав. жіночою консультацією ОСОБА_4 , акушеркою ОСОБА_5 складено акт про те, що лікар-акушер-гінеколог жіночої консультації ОСОБА_1 відмовився ознайомитися і підписати графік роботи на листопад 2018 року. Цими діями ОСОБА_1 порушує трудову дисципліну, правила внутрішнього трудового розпорядку, посадову інструкцію. Поводився неадекватно (а.с.72 том 1, а.с.50 том 2).

Наказом № 276 від 07 листопада 2018 року лікарю акушеру-гінекологу ОСОБА_1 за невиконання своїх функціональних обов`язків, некоректну поведінку, порушення трудової дисципліни оголошено догану (а.с.48 том 2).

Наказом № 280 від 12 листопада 2018 року у зв`язку з переведенням до денного стаціонару та відділення з проведення профмедоглядів лікаря-акушера-гінеколога ОСОБА_1 на підставі рапорту районного акушера-гінеколога ОСОБА_3 , заяви, зареєстрованої за № 2893 лікаря-акушера-гінеколога ОСОБА_1 , визначено робочим місцем лікаря-акушера-гінеколога ОСОБА_1 оглядовий кабінет поліклінічного відділення. Встановлено графік роботи: на посаді лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару з 08-00 годин до 15-51 годин; на посаді лікаря-акушера-гінеколога відділення з проведення профмедоглядів з 12-00 годин до 14-26 годин (з урахуванням 30 хвилин на перерву) (а.с.74 том 1).

Наказом № 212 від 31 липня 2019 року, зокрема, зобов`язано лікаря-акушера-гінеколога з проведення профілактичних оглядів ОСОБА_1 брати активну участь у проведенні профілактичних оглядів жінок в оглядовому кабінеті для поліпшення якості оглядів та своєчасного виявлення гінекологічної патології (а.с.84 том 1).

Наказом № 220 від 07 серпня 2019 року з метою покращення надання медичної допомоги жіночому населенню району в умовах денного стаціонару поліклінічного відділення, визнано робочим місцем лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_1 кабінет № 10 жіночої консультації. Місцем проведення лікарських маніпуляцій для хворих денного стаціонару визначено маніпуляційний кабінет жіночої консультації. Місцем проведення медикаментозного лікування (в/венні, в/м`язові ін`єкції) проводити у відділенні денного стаціонару (а.с.85 том 1).

Наказом № 287 від 25 листопада 2019 року у зв`язку з проведенням реформи охорони здоров`я України, а саме реформи вторинної ланки, яка розпочнеться 01 квітня 2020 року, з метою оптимізації штатного розкладу лікарні, реорганізації відділень, які надають медичні послуги, що не будуть оплачуватися Національною службою здоров`я України, проведенням скорочення чисельності та штату працівників, створено комісію з визначення переважного права щодо залишення на роботі працівників у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників (а.с.22 том 2).

У грудні 2019 року головний лікар Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня ОСОБА_2 звернувся до голови профспілкового комітету Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня ОСОБА_13 та зазначив, що в кінці березня 2020 року заплановано скоротити чисельність та штат працівників. Економічне обґрунтування: у зв`язку з проведенням реформи охорони здоров`я України, яка розпочинається 01 квітня 2020 року з метою оптимізації штатного розкладу лікарні, реорганізації відділень, які надають медичні послуги, що не будуть оплачуватися Національною службою здоров`я України, фінансовою неспроможністю лікарні. Запропоновано провести консультації стосовно заходів щодо зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнень. У списку посад, що підлягають скороченню також присутня посада лікар-акушер-гінеколог (а.с.118 том 1, а.с.28 том 2).

Наказом № 304 від 27 грудня 2019 року проведено скорочення посад 31 березня 2020 року, зокрема, лікар-акушер-гінеколог (а.с.115-117 том 1, а.с.25-27 том 2).

Наказом № 305 від 27 грудня 2019 року у зв`язку з постійним невиконанням плану ліжко-днів у відділенні денного стаціонару хірургічного (план за 11 місяців 2019 року виконано на 7,2%), гінекологічного (план за 11 місяців 2019 року виконано на 73%) профілів, недостатнім фінансуванням на виплату заробітної плати, необхідністю проведення заходів з економії заробітної плати, проведено скорочення 10 ліжок хірургічного профілю, 10 ліжок гінекологічного профілю, 5 ліжок кардіологічного профілю денного стаціонару Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня 31 березня 2020 року, проведено скорочення 0,5 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня 31 березня 2020 року. Згідно проведеного скорочення приведено у відповідність штатний розклад лікарні (а.с.114 том 1, а с.24 том 2).

Як вбачається з витягу з протоколу № 72 засідання профспілкового комітету Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня від 08 січня 2020 року, профспілковий комітет Первомайської центральної районної лікарні дає згоду на звільнення 31 березня 2020 року наступних працівників Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України (скорочення чисельності працівників), зокрема, ОСОБА_1 лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару та відділення профмедоглядів (а.с.32-34 том 2).

13 січня 2020 року ОСОБА_1 підписав попередження про наступне вивільнення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 повідомлений про скорочення його з посади 31 березня 2020 року і він підлягає вивільненню згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Також, зазначено, що на цей час переведення на іншу посаду було неможливо за відсутності вакансій. Якщо за цей період з`являться вакантні посади, які відповідатимуть його кваліфікації, йому буде запропоновано переведення на таку посаду за його згодою (а.с.125 том 1, а.с.35, 122 том 2).

Наказом № 102 від 03 лютого 2020 року виведено зі штатного розпису лікарні 2,25 старшого лікаря 1-акушера-гінеколога (для надання екстреної допомоги) з пологового відділення згідно додатку № 1. Проведено оплату за фактично відпрацьований час згідно поданого табеля за несення чергувань по пологовому відділенню в вечірній та нічний час, вихідні та святкові дні з 01 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року лікарям-акушерам-гінекологам: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.43, 118 том 2).

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня ОСОБА_2 з заявою, в якій просив надати відповідь чи мається на даний момент можливість переведення його на іншу посаду за очевидної та достеменно відомої наявності вакантних посад лікаря акушера-гінеколога в лікарні.

Із відповіді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня ОСОБА_2 № 01-18/185 від 07 лютого 2020 року вбачається, що у лікарні станом на 03 лютого 2020 року немає вакантних посад акушерів-гінекологів, крім 2,25 ставок для забезпечення чергувань в акушерсько-гінекологічному відділенні центральної районної лікарні, які розробляють 5 лікарів акушерів-гінекологів. ОСОБА_1 адміністрацією відмовлено у чергуванні в акушерсько-гінекологічному відділенні у зв`язку з невідповідністю професійних навиків для несення таких чергувань, що відмічає завідувач відділенням на його заяві про дозвіл на несення чергувань у відділенні. Адміністрація Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня не включила ОСОБА_1 у перелік працівників, які залучаються до чергувань, а профспілковий комітет Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня погодив це рішення. Виходячи з наведеного, адміністрація Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня не вбачає за доцільне переводити ОСОБА_1 на іншу посаду (а.с.127 том 1).

Як вбачається з відповіді Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня № 01-09/220 від 14 лютого 2020 року при попередженні щодо звільнення, спричиненого скороченням чисельності та штату працівників, ОСОБА_1 переведення на іншу посаду не запропоновано у зв`язку з відсутністю в лікарні вакантних посад (0,75 ставки лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації підпадає теж під скорочення; 2,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога (для надання екстреної допомоги) акушерсько-гінекологічного відділення розробляється чергуваннями у порядку сумісництва іншими лікарями акушерами-гінекологами. З 01 січня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у чергуванні у акушерсько-гінекологічному відділенні (а.с.119 том 1).

03 березня 2020 року начальником відділу кадрів ОСОБА_10 , інспектором з кадрів ОСОБА_11 та юрисконсультом ОСОБА_12 складено акт про те, що 03 березня 2020 року о 11-55 годині запрошено ОСОБА_1 для того, щоб запропонувати вільні посади (у зв`язку з його скороченням, яке має відбутися 31 березня 2020 року). Начальник відділу кадрів вголос зачитала ОСОБА_1 список вільних посад та запропонувала письмово надати згоду на переведення на одну з них або письмово відмовитися. ОСОБА_1 відмовився підписувати лист про запропоновані вільні посади, сказав, що прийде о 13-00 годині, але в цей день він так і не з`явився до відділу кадрів (а.с.36, 121 том 2).

Із відповіді Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня № 01-18/341 від 10 березня 2020 року вбачається, що в лікарні, крім посад сестри медичної, які також підлягають скороченню у зв`язку з проведенням медичної реформи, існують посади сестер медичних, з яких звільнилися працівники за угодою сторін. На даний момент ці посади вільні та не підпадають під скорочення (а.с.129 том 1).

Наказом № 50-ос від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару та відділення з проведення профілактичних медичних оглядів 31 березня 2020 року, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с.28 том 1, а.с.37, 38-40 том 2).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що ОСОБА_1 працював не у нього особисто, а працював в Комунальному некомерційному підприємстві Первомайська центральна районна лікарня, яке ОСОБА_1 не вказав як відповідача.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

Звертаючись з позовом до ОСОБА_2 про визнання дій ОСОБА_2 як системне порушення його трудових прав, визнання незаконним його звільнення з роботи з мотивів особистої неприязні з метою помсти, поновлення його на посаді лікаря акушера-гінеколога в Комунальному некомерційному підприємстві Первомайська центральна районна лікарня, передання позовної заяви для експертного висновку в Міністерство охорони здоров`я України, враховуючи необхідність для повного, об`єктивного розгляду з метою вирішення трудового спору медичних знань, орієнтації в медичній нормативно-правовій базі, відсутність відповідей з Харківської обласної державної адміністрації на вимогу МОЗ України, ОСОБА_1 не вказав відповідача - Комунальне некомерційне підприємство Первомайська центральна районна лікарня, яке є комунальним підприємством і в якому, як свідчать матеріали справи, він працював. ОСОБА_2 , якого позивач зазначив в позові як відповідача, є головним лікарем Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня, посадовою особою, і в цій справі він не є належним відповідачем, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Матеріали справи свідчать про те, що такого клопотання ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявляв.

Як вбачається з змісту позову заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків Комунального некомерційного підприємства Первомайська центральна районна лікарня і не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з особою, яка не залучена до участі у справі та яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та без залучення належного відповідача позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Надане в суді апеляційної інстанції клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі співвідповідача Комунальне некомерційне підприємство Первомайська центральна районна лікарня залишено без задоволення, оскільки таке клопотання ОСОБА_1 міг пред`явити тільки при розгляді справи в суді першої інстанції. На стадії перегляду справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, таке клопотання не може бути задоволено.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, правильно виходив з того, що оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, він задоволенню не підлягає.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що йому не було роз`яснено його право залучення до участі у справі співвідповідачем Комунальне некомерційне підприємство Первомайська центральна районна лікарня є необґрунтованими, оскільки жодного доказу щодо цього не надано. В суді апеляційної інстанції він надав таке клопотання, однак, враховуючи межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, воно залишено без задоволення.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 25 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.