2-др/465/14/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2020 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Марків Ю.С.,

при секретарі Цунівській А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" в особі Львівського відділення №5 АТ "Альфа-Банк" про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним умову кредитного договору, викладену в графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту в частині обов`язку сплачувати щомісячно 2600 грн. 00 коп. за розрахунково-касове обслуговування.

17.09.2020 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо ухвалення додатково судового рішення, відповідно якого просив вирішити питання про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 12866 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання шляхом розміщення судової повістки про виклик до суду на офіційному веб-сайті Франківського районного суду м.Львова.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча й належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, яке обгрунтовують зайнятістю представника в іншому судовому засіданні, запровадженням карантинних обмежень, запроваджених постановою КМУ №211 від 11.03.2020 року та поданням апеляційної скарги на рішення Франківського районного суду м.Львова від 09.09.2020 року.

Разом з тим, суд не бере до уваги доводи представника відповідача про відкладення розгляду справи, адже неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ст.270 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним умову кредитного договору, викладену в графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту в частині обов`язку сплачувати щомісячно 2600 грн. 00 коп. за розрахунково-касове обслуговування.

11.03.2019 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Львівська адвокатська компанія" укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до розрахунку гонорару у справі №465/3228/19 від 14.09.2020 року загальна сума витрат на правничу допомогу станом на 14.09.2020 року становить 12866,40 грн.

Квитанціями до прибуткового касового ордеру №13 від 07.05.2019 року підтверджується оплата ОСОБА_1 4610 грн., №29 від 20.11.2019 року - 4014 грн., №33 від 18.08.2020 року - 4242 грн.

Разом з тим, від представника відповідача надійшли заперечення щодо заяви про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, яке він обгрунтовує тим, що у даній справі заявником не доведено як підставність розміру таких витрат по причині відсутності між адвокатом та клієнтом закріпленої в договорі домовленості про їх розмір та порядок розрахунку, так і факт їх понесення. Окрім цього, зазначають, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є, на їх думку, явно необгрунтованим та неспівмірним зі складністю справи та заявленим розміром позовних вимог. Просять відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 додав договір про надання правничої допомоги від 11.03.2019 року, розрахунок гонорару у справі №465/3228/19, відповідно до якого загальна сума витрат на правничу допомогу станом на 14.09.2020 року становить 12866,40 грн., квитанції до прибуткового касового ордеру №13 від 07.05.2019 року, №29 від 20.11.2019 року, №33 від 18.08.2020 року.

Як вбачається з п.4.1. договору про надання правничої допомоги від 11.03.2019 року розмір витрат на оплату послуг адвоката має відповідати вимогам, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК та становить 40% від прожиткового мінімуму (для працездатних осіб, станом на момент вчинення адвокатом дії) за 1 годину роботи адвоката. У випадку, якщо судове засідання не відбулось, оплата здійснюється за 0,5 годин роботи (компенсація за прибуття у суд).

Відтак, твердження представника відповідача, щодо незазначення в договорі про надання правової допомоги домовленості про розмір та порядок розрахунку спростовується п.4.1. договору.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку гонорару в такому зазначені наступні дати судових засідань:11.07.2019, 12.08.2019, 03.10.2019, 29.10.2019, 12.11.2019, 26.02.2020, 24.04.2020, 03.06.2020, 21.07.2020.

Однак, дату 12.11.2019 суд не бере до уваги, оскільки в такий день судове засідання у даній справі не призначалось.

З приводу судових засідань, які були призначені, але не відбулись, а саме: 12.08.2019, 29.10.2019, 26.02.2020, 24.04.2020, 21.07.2020, то оплата за такі, на думку суду, повинна здійснюватись з врахуванням п.4.1. договору, яким передбачено, що у випадку, якщо судове засідання не відбулось, оплата здійснюється за 0,5 годин роботи (компенсація за прибуття у суд).

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити враховуючи те, що наявність одних лише припущень проти заяви про відшкодування судових витрат, за відсутності доказів неспівмірності заявлених стороною витрат на правову допомогу, не може бути підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу, а також те, що представником позивача було долучено до заяви про стягнення судових витрат розрахунок гонорару у даній справі, а також квитанції до прибуткового касового ордеру.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що від суми, яку просить стягнути ОСОБА_1 слід відняти суми гонорарів за судове засідання 12.11.2019 (яке не призначалось) та оплату 0,5 суми за 5 судових засідань (12.08.2019, 29.10.2019, 26.02.2020, 24.04.2020, 21.07.2020, які призначались та не відбулись).

Разом з тим в іншому, суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи те, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, задоволено позов, а представник позивача підтвердив надані ним адвокатські послуги, належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 9946,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 3, 13, 43, 49, 76-81, 89, 133, 137, 141, ч.1 ст. 223, 229, 241, 246, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" в особі Львівського відділення №5 АТ "Альфа-Банк" про захист прав споживача, зазначивши:

Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" в особі Львівського відділення №5 АТ "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 9946 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок шість) гривень 20 коп.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Франківський районний суд м. Львова.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: Акціонерне товариство "Альфа-Банк" в особі Львівського відділення №5 АТ "Альфа-Банк", , м. Львів, вул. Наукова, 30

Суддя Марків Ю.С.