КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4110/20
Провадження № 2/552/1341/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2020 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

при секретарі - Дубовик І.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказував, що у 2017 році він звернувся до суду з позовом до відповідача про виділення у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16.04.2018 року його вимоги задоволено частково. Питання відшкодування витрат, які він поніс під час розгляду справи не піднімались, але при подачі позовної зави він сплачував судовий збір у сумі 1417 грн., оплачував проведену судово будівельну експертизу проведену експертом Авдеєєвою Н.М. у сумі 1300 грн., оцінювання об`єкта 700 грн. та витрати на проведення будівельної судово технічної експертизи Харківським НДІ судових експертиз у сумі 4118, 40 грн.. У подальшому в жовтні 2018 року він звернувся до ОСОБА_2 з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні будинком. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.11.2019 року позовні вимоги задоволено. Питання про стягнення витрат на проведення експертизи не піднімалось в період слухання справи, у ході слухання справи проводилась судово будівельно технічна експертиза, за проведення якої, позивач сплатив 7159,20 грн.. Крім того, 09.08.2018 року було укладено угоду з адвокатом Лучко Т.І. і відповідно до квитанції за її послуги сплачено 8000 грн.. Оскільки судом розглянуто справи по суті, однак не було вирішено питання про розподіл судових витрат, які ним було понесено у зв`язку з розглядом даних справ, просив стягнути з відповідача на його користь 21 782,40 грн. матеріальні витрати понесені ним у ході слухання двох цивільних справ.

Крім того, зазначив, що за увесь час проведення судових засідань, його здоров`я дуже погіршилось,адже він хвилювався, що стан його майна значно погіршується, у зв`язку з постійним протіканням даху, а провести ремонт даху він не має можливості у зв`язку з тим, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні його майном, а він є людиною похилого віку, фізичної можливості приходити до суду він не має, а тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000 грн..

Ухвалою від 01 жовтня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.10.2020 року до суду від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що вимоги позивача відшкодувати йому матеріальну шкоду (витрати), понесені ним у вигляді судових витрат під час розгляду двох цивільних справ є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального права, оскільки заявлені витрати за своєю суттю є судовими витратами, а не матеріальною шкодою, при цьому відшкодування судових витрат здійснюється у встановленому цивільним процесуальним законом порядку, який відрізняється від порядку відшкодування матеріальної шкоди. Отже, позивач фактично звернувся із позовом до відповідача про відшкодування судових витрат, які були понесені ним в іншому судовому провадженні. Також посилався на те, що позивач не надав доказів того, що йому було завдано моральної шкоди, що така шкода заподіяна йому відповідачем внаслідок вчинення протиправної поведінки, а тому у даному випадку відсутній склад правопорушення, наявність якого є умовою настання деліктної відповідальності. Також, всупереч ст..1167 ЦК України, ст..82 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження завданих йому душевних страждань, доказів протиправної поведінки відповідача, доказів причинно наслідкового зв`язку між душевними стражданнями, яких зазнав позивач та діями відповідача. Крім цього, позивачем не наведено обґрунтування розміру заподіяної йому моральної шкоди, не зазначено з яких саме міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди у сумі 20000 грн..

Просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн..

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16.04.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності задоволено частково.

Також судом встановлено, що при подачі позовної заяви у справі №552/1109/17 ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1417 грн., що підтверджується квитанцією про оплату.

Також у справі №552/1109/17 було призначена будівельно-технічна експертиза, яка була проведена експертом ОСОБА_4 , а вартість склала 1300 грн., яку оплатив позивач, що підтверджується квитанцією про оплату.

У справі №552/1109/17 було проведено оцінювання об`єкта, вартість якого склало 700 грн., оплату здійснив ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією про оплату.

У справі №552/1109/17 за послуги адвоката ОСОБА_5 ОСОБА_1 сплатив 8000 грн., що підтверджується квитанцією адвоката.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704.80 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.03.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27.11.2019 року залишено без змін.

Також судом встановлено, що у справі №552/5930/18 Харківським НДІ судових експертиз була проведено будівельно технічна експертиза, вартість якої 7159,20 грн., оплату здійснив ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією про оплату.

Звертаючись до суду з даною позовною заявою, позивач вказує, що справи було розглянуто по суті, однак не було вирішено питанні про розподіл судових витрат у зв`язку з їх розглядом, а саме на професійну правничу допомогу, витрат на проведення судових будівельно-технічних експертиз, які підлягали стягненню з відповідача на його користь.

Відповідно до ст.. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст..134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ст..141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268)

Отже, плата за проведення експертизи, оцінки майна, професійної правничої допомоги, судовий збір належить до судових витрат пов`язаних із розглядом справи.

У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі N 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі N 462/6473/16-ц за провадженням N 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі N 688/2479/16-ц за провадженням N 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі N 489/5045/18 за провадженням N 14-191 цс 19).

Постановою Верховного Суду від 01.06.2020 року у справі №910/12945/19 встановлено, що за своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. Витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

Аналізуючи дані норми встановлено, що заявлені позивачем вимоги відносяться до судових витрат пов`язаних із розглядом справи та можуть бути відшкодовані у порядку встановленому цивільним процесуальним законодавством, їх не можна віднести до матеріальної шкоди, а отже вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

Враховуючи встановлені обставини в справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Відповідно до частини 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як передбачено п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено, що дії відповідача завдали йому душевні страждання, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те що, стан здоров`я ОСОБА_1 погіршилось через судові засідання, а також через хвилювання про належне йому майно, а саме у зв`язку із протіканням даху

Суд, враховуючи обставини справи, приходить до висновку, що у частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. відповідачем надано акт прийому передачі наданих послуг, детальний опис наданих послуг за договором про надання правових послуг №06/10П від 06.10.2020, квитанцію № 935452 від 21.10.2020 року.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076 -VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 2500 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі .

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Також, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2500 грн. правничої допомоги.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 07.12.2020 року.

Суддя Т.В. Шаповал