ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9981/20 Справа № 203/1918/18 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову по даній справі, вжитих ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2018 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2018 року, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що майно на яке накладено арешт на даний час вибуло із його власності, змінились обставини, що зумовили його застосування, вжиті заходи забезпечення позову є неспівмірними із ціною позову.

Позивач ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наполягав на тому, що виконавче провадження відкрите, рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2019 року у даній справі є невиконаним. Заходи забезпечення позову є співмірними із ціною позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12 травня 2017 року в розмірі 2 000 000 грн., проценти за період з 01 липня 2017 року по 31 травня 2018 року в розмірі 264 958 грн. 91 коп., три відсотки річних в розмірі 54 904 грн., інфляційні витрати в розмірі 194 000 грн., а всього стягнуто 2 513 862 грн.91 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В рамках вказаної цивільної справи, ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2018 року, заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві особистої власності відповідачу ОСОБА_4 а саме: нежитлову будівлю, механічний тік з обладнанням, розташовані в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 22339982); нежитлову будівлю, зерносклад, сушарка, розташовані в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 5395238); земельну ділянку площею 1,7228 га, кадастровий номер :01:002:0159, яка розташована в Дніпропетровській області Софіївський район Нововасильківська селищна рада (реєстраційний номер майна 2). Зустрічне забезпечення не застосовувалось.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2019 року залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, тобто рішення набрало законної сили.

16 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження.

Згідно зі ст.ст.1,2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Скасування заходів забезпечення позову належить відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.7 ч.8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадянина та виконання рішення суду є завершальною стадією судового провадження, що є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції вірно встановив обставини даної справи.

Підстави на які посилається відповідач ОСОБА_1 не є підставами для скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів зацікавленої особи у майбутньому при виконанні судового рішення та приймаються якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що майно на яке накладено арешт на даний час належить іншій особі, колегією суддів відхиляються, оскільки рішення суду у даній справі не виконане.

Крім того, власник майна не позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою з наведенням обґрунтувань для її задоволення.

Посилання на те, що зустрічне забезпечення не застосовувалось не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги оскільки за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Дане питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Ухвала суду про забезпечення позову як в частині незастосування зустрічного забезпечення так і в цілому відповідачем не оскаржувалась.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до цитування ухвали суду першої інстанції та цитування норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.