Справа № 351/1824/20
Номер провадження №2/351/709/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2020 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Сегіна І.Р.
секретар - Нагірняк В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів, змінивши спосіб їх стягнення із твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів.
Свої позовні вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим, що із відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживають із позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Снятинського районного суду від 26.06.2015 шлюб між сторонами розірвано, та вирішено стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка зазначає, що суми стягуваних із відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 700,00 грн. в місяць, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, на сьогоднішній день є недостатньо для належного утримання та виховання дитини, при цьому позивач проходить військову службу на контрактній основі, із якої має відповідний дохід, а тому може надавати більшу матеріальну допомогу на утримання їх сина.
Таким чином позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Снятинського районного суду від 26.06.2015 із твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів, та стягувати ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.09.2020 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, з наданням сторонам строку для подання письмових заяв по суті спору та вчинення процесуальних дій.
Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги своєї довірительки підтримала повністю, позов просила задоволити, зазначила, що проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує, справу просила розглядати без участі позивачки та її представника.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду письмову заяву по суті спору та відзив на позовну заяву не надав, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи, що сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, відповідач, який будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом в судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав, у суду є всі підстави для ухвалення заочного рішення.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов обгрунтований, підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17.05.2011 між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого у них є син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження НОМЕР_1 ), який проживає із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні; Згідно Рішення Снятинського районного суду від 26.06.2015 шлюб між сторонами розірвано, та вирішено стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; Згідно Довідки №3015 від 13.10.2020 ОСОБА_4 2011 р.н. проживає із матір`ю ОСОБА_1 .
Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2020 року - 2318 гривень, отже аліменти на дитину віком від 6 до 18 років не повинні бути меншими від 1159,00 грн.
Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, однак з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились обставини, зокрема: доходи боржника та стягувачки, витрати на утримання дітей, а тому, беручи до уваги інтереси дітей, їх потреби у всебічному розвитку, розмір витрат на утримання дітей, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає можливим встановити новий розмір аліментів, у твердій грошовій сумі, який буде не меншим 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого на момент постановлення рішення.
У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зокрема зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому слід змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Снятинського районного суду від 26.06.2015 із твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів, та стягувати ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану, та згідно із ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану. При цьому слід враховувати, положення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" де роз`яснено, що новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 840,80 грн. судового збору в користь держави.
На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 192 СК України, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів задоволити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Снятинського районного суду від 26 червня 2015 року із твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів.
У новому розмірі стягувати із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення розпочати із з дня набрання цим рішенням законної сили.
Виконавчий лист за попереднім судовим рішенням відкликати.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: І.Р.Сегін