КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 734/709/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2020року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Голови органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області Кучми Володимира Володимировича на рішення Святошинського районного суду м.Києва, постановлене с суддею Сенько М.Ф. 27 липня 2020 року по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав,

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з серпня 2008 року.

Від шлюбі у них народилось двоє синів: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.09.2011 року вказаний шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 29.09.2011 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів, починаючи з 18.08.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Святошинському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у місті Києві, у ОСОБА_1 має місце заборгованість із аліментів.

На даний час ОСОБА_2 разом з дітьми проживає в будинку АДРЕСА_1 на умовах договору оренди житла.

ОСОБА_2 17.02.2020 року звернулась до голови комісії із захисту прав дитини Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно їх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Сільський голова Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області звернувся до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 27 липня 2020 року в задоволенні позову Органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області Кучма В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не дослідив належним чином обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з серпня 2008 року

Від шлюбі у них народилось двоє синів: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.09.2011 року шлюб між подружжям ОСОБА_1 було розірвано, після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 29.09.2011 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів, починаючи з 18.08.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

Судом встановлено, що на момент розгляду цієї справи у відповідача має місце заборгованість по аліментах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей сама по собі не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.. 164 СК України 1. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

Пункт 2 частини першої статті 164 в редакції Закону № 463-IX від 16.01.2020\

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення цієї норми права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем своїх заперечень свідчить про його інтерес до дітей.

Крім того, позивачем не спростовано доводи відповідача про те, що відповідач забирає дітей до себе в період літніх канікул, проводить з ними час, купує речі до школи, тобто приймає участь у їх житті та вихованні.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Постанова Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Як вбачається із матеріалів справи, висновок органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області зроблено лише на підставі слів матері, доказів того, що органом опіки та піклування було досліджено особу батька та його ставлення до своїх батьківських обов`язків у справі немає, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про критичну оцінку зазначеного висновку та не прийняв його до уваги при постановленні рішення, керуючись при цьому найкращими інтересами дітей.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Голови органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області Кучми Володимира Володимировича на рішення Святошинського районного суду м.Києва, залишити без задоволення.

Рішення С вятошинського районного суду м.Києва від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 4 грудня 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: