Справа № 462/5763/19 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/603/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Майхер О.Л. про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування та усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в:

16.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за ним право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути від права на спадкування ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , садовий будинок, розташований у садівничому товаристві «Вікторія» в урочищі Клепарів у м.Львові, земельну ділянку площею 0,0628 га, що знаходиться у садівничому товаристві «Вікторія» в урочищі Клепарів у м. Львові. Зазначав, що із спадкодавцем він почав проживати з 2012 року, а знайомий із померлою та її родиною з 1998 року, відколи почав працювати на підприємстві, яке знаходилося у підвальному приміщенні вказаного буднику. Спочатку він познайомився з сином померлої, ОСОБА_4 , з яким мав дружні стосунки. Вони постійно спілкувалися, він допомагав ОСОБА_4 у вирішенні побутових проблем у квартирі (косметичний ремонт, тощо), часто залишався ночувати у вказаній квартирі. У 2007 році помер батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , а в 2011 році помер і сам ОСОБА_4 . Смерть єдиного сина надзвичайно вплинула як на фізичний, так і на психічний стан ОСОБА_3 , вона потребувала допомоги та підтримки, через свій фізичний стан (хвороби) не могла займатися похованням сина, та на її прохання похованням сина займався він. З того часу він, ОСОБА_1 , допомагав ОСОБА_3 у побутових справах, здійснював різні покупки продуктів, побутових речей, оплачував комунальні послуги та інколи залишався ночувати у квартирі ОСОБА_3 . З 24.10.2012 року у ОСОБА_3 значно погіршився стан здоров`я, їй було проведено операцію. Весь цей час він доглядав за нею та надавав їй допомогу, купував медичні препарати, приносив продукти харчування тощо. Після виписки її з лікарні, почав проживати з ОСОБА_3 в квартирі, так як остання потребувала сторонньої допомоги. Про факт його спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 було відомо усім сусідам та знайомим. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла внаслідок інсульту, організацією поховання займався він. Оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 він проживав разом з нею в квартирі, то вважається таким, що прийняв спадщину. 07.06.2019 року він подав до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. заяву про прийняття спадщини. Однак, для прийняття спадщини йому потрібно встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які могли б підтвердити належним чином своє право на спадкування немає, тому єдиним спадкоємцем четвертої черги є він ( ОСОБА_1 ). Щодо позовної вимоги про усунення від права на спадкування відповідача ОСОБА_2 , яка вважає себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , зазначав, що така не може вважатися спадкоємцем, оскільки нею не надано доказів на підтвердження того, що вона є родичем померлої, проживала та допомагала спадкодавцеві, яка за життя тяжко хворіла та потребувала сторонньої допомоги, а тому підлягає усуненню від права на спадкування.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процессуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті. Судом першої інстанції не взято до уваги подані ним докази на підтвердження проживання із спадкодавцем однією сім`єю, ведення спільного господарства, що підтверджується квитанціями про оплату товарів, медикаментів, продуктів харчування, побутової техніки, які було здійснено за його рахунок та сплату ним рахунків за комунальні послуги. Районний суд не врахував, що після смерті ОСОБА_3 не залишилося рідних та близьких людей, иа саме він постійно проживав разом із спадкодавцем останні 8 років. Вважає, що суд позбавив його як єдиного законного спадкоємця 4-ї черги права на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні колегії суддів ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, розгляд справи просила проводити без її участі, проти скарги не заперечила, просила скаргу задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до положень ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно з роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про поховання ОСОБА_3 від 23.01.2019 року та договору замовлення на організацію та проведення поховання №000285042 від 22.01.2019 року, похованням ОСОБА_3 займався позивач ОСОБА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_2 від 12.02.1996 року. Квартира приватизована, загальна площа квартири 80.20 кв.м.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , шо підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданої ЛКП «Граніт», № 828 від 25.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 постійно проживала та була зареєстрована ОСОБА_3 , 1936 року народження, по день її смерті та виписана 21.02.2019 року у зв`язку зі смертю.

На день смерті ОСОБА_3 , їй на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Спадкова справа за №3/2019 після смерті ОСОБА_3 , номер у спадковому реєстрі 64270637 заведена 03.06.2019 року приватним нотаріусом Майхер О.Л.

Із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Майхер О.Л. звернулися: 03.06.2019 року - ОСОБА_2 , 07.06.2019 року - ОСОБА_1 та 27.06.2019 року - ОСОБА_8 .

Встановлено, що з 31 жовтня 2005 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_5 , виданого 16 січня 2001 року Залізничним РВ УМВС України у Львівській області.

З матеріалів спадкової справи №3/2019, вбачається, що у заяві про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 зазначив своє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем, суд першої інстанції підставно виходив з того, що позивач не підтвердив належними доказами його проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки місце проживання позивача на день смерті спадкодавця було зареєстоване за іншою адресою, ніж місце проживання спадкодавця.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті особи відсутня відмітка про місце її реєстрації.

Згідно до ст. 29 ЦК України та ст. ст. 3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свідчить, що постійним місцем проживання особи є зареєстроване з дотриманням установленого порядку реєстрації на території адміністративно-територіальної одиниці приміщення, зокрема квартира, у якій ця особа проживає понад 6 місяців протягом року». Статтею 3 цього Закону передбачено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. За змістом вказаних норм права, постійним місцем проживання особи є місце, за яким зазначена особа зареєстрована у встановленому порядку».

Відповідно до положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, враховуючи наведені норми закону, пояснення допитаних у справі свідків про відомі їм обставини лише зі слів позивача та довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданої ЛКП «Граніт» №828 від 25.02.2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , якими позивач обґрунтовує заявлені ним позовні вимоги, не можуть вважатися належними доказами у справі та підтверджувати факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 до дня її смерті.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 роз`яснено, що правила абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Позивачем не обгрунтовано, чому саме ОСОБА_2 повинна була піклуватись про ОСОБА_3 та чи був у неї такий обов`язок, оскільки як встановлено судом, остання не перебувала зі спадкодавцем в родинних відносинах та до кола спадкоємців за законом не відноситься.

Крім того, позивачем не залучено до участі в справі орган місцевого самоврядування - Львівську міську раду, на території якого розташоване спадкове майно, яка за відсутності спадкоємців ОСОБА_3 , відповідно до положень ст.1277 ЦК України може ставити питання про визнання спадщини відумерлою та перехід її у власність територіальної громади.

З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 29 січня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.