Постанова

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 336/4213/15-ц

провадження № 61-9903св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

заінтересована особа (боржник)- ОСОБА_1 ,

представник боржника - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року у складі судді Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2015 року задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 33 081,73 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 3 848,72 дол. США, пеню у розмірі 129 913,44 грн та судові витрати у розмірі 3 654,00 грн.

03 лютого 2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжябуло видано відповідний виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції від 01 червня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Відповідно до інформації з Єдиної державної системи виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження, разом з тим АТ «Райффайзен Банк Аваль» не було отримано постанови про завершення чи повернення виконавчого листа та оригінал виконавчого документа.

На підставі вказаного АТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд видати дублікат виконавчого листа у справі № 336/4213/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 03 лютого 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 930,45 дол. США і 133 567,44 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа у справі № 336/4213/15, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 03 лютого 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та поновлено строк пред`явлення до виконання цього виконавчого документа.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником підтверджено, що виконавчий документ було втрачено з незалежних від нього причин, що є підставою для видачі дубліката цього виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційна скарга була подана заявником після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення за відсутності випадків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України, що згідно з указаною нормою є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 липня 2020 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і передати справу на новий апеляційний розгляд.

Підставою касаційного оскарження є порушення судом норм процесуального права, зокрема неврахування того, що заявник не був належним чином повідомлений про розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа та її було розглянуто за його відсутності, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 не було повідомлено належним чином про розгляд питання щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відзив на касаційну скаргу стягувачем не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа у справі № 336/4213/15, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 03 лютого 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та поновлено строк пред`явлення до виконання цього виконавчого документа.

Не погодившись з указаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 03 червня 2020 року подав апеляційну скаргу на це судове рішення та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначив, що заявник не був належним чином повідомлений про розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа, під час проголошення оскаржуваної ухвали присутнім не був, повний текст цієї ухвали отримав 26 травня 2020 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

У пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення.

Як указує Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).

У справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France), заява № 23805/94, § 36) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише формальним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» (De Geouffre de la Pradelle v. France, заява № 12964/87, § 28).

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно зі статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня (частина п`ята статті 272 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (Ryazantsev v. Russia, № 21774/06, § 53, від 10 березня 2011 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що районний суд не надав заявнику мотивоване рішення суду в строки, передбачені законом, і заявник безперечно стверджував, що він має намір оскаржити рішення суду першої інстанції. Відповідно можна вважати, що заявник пред`явив непряме клопотання (implied request) про відновлення процесуального строку. Припущення зворотного є вираженням надмірного формалізму. Більше того, з урахуванням причини, по якій заявник не подав скаргу у встановлений строк, національним судам належало відновити строк для подання скарги за їх власною ініціативою (Georgiy Nikolayevich Mikhaylov v. Russia, № 4543/04, § 56, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді першої інстанції. В матеріалах справи наявна розписка про отримання повістки про виклик (а. с. 172), яка не містить підпису ОСОБА_1 , а тому не може свідчити, що останній був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Також матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки повернення повідомлення про вручення з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 190) у розумінні частини шостої статті 272 ЦПК України не може свідчити про врученя судового рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що копія ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року під розписку була отримана ОСОБА_1 26 травня 2020 року (а. с. 193).

03 червня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2018 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначив, що заявник не був належним чином повідомлений про розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа, під час проголошення оскаржуваної ухвали присутнім не був, повний текст цієї ухвали отримав 26 травня 2020 року.

Верховний Суд звертає увагу, що, вирішуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції зобов`язаний оцінити вказані особою, яка подала апеляційну скаргу, всі причини його пропуску та надати оцінку усім доказам на їх обґрунтування, інакше буде порушено вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції проявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, не розглянув клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, за відсутності в матеріалах справи даних про повідомлення заявника про розгляд справи та вручення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відповідачу, а тому колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович