Справа № 466/5147/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Норик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб ОСОБА_4 , приватного нотаріуса ЛМНО Петелька І.В. про визнання заповіту та договору купівлі-продажу квартири недійсним,

у с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Петелькою І.В. від імені ОСОБА_5 25.02.2013 р . на користь ОСОБА_2 та договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 від 22.03.2013р., посвідченого тим же нотаріусом, між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2 - недійсними.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка являється її тіткою. Тітка була літньою особою, мала 86 років, хворіла, потребувала догляду. ОСОБА_1 постійно нею опікувалась. Вважає, що коли останні місяці захворіла сама і не могла приходити до тітки, невідомі особи - відповідачі у справі скористались цим і незаконним шляхом привласнили квартиру тітки, що за адресою АДРЕСА_2 шляхом підробки заповіту та договору купівлі-продажу квартири. Про це вона дізналась лише після похорон, з відповідною заявою звернулась до правоохоронних органів. Оскільки відповіді звідти їй не надійшло, вимушена звертатись до суду за захистом своїх прав. Вважає, що тітка не могла заповісти чи продати квартиру чужим людям і що підписи на заповіті та договорі купівлі-продажу їй не належать,а підроблені.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги заперечила та пояснила, що її донька ОСОБА_6 працювала у Червоному Хресті, через свою діяльність познайомилась із ОСОБА_5 . Протягом останніх років донька та вона опікувались ОСОБА_5 , яка жалілась, що від неї відмовилась вся родина, ніхто не хоче доглядати. Коли ОСОБА_5 вже зовсім злягла і не вставала, вона сама запропонувала скласти заповіт на неї, бо донька була часто зайнята на роботі, а вона була біля неї постійно. 25.02.2013 р. ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в присутності нотаріуса Петельки І.В., якого вони запросили додому до ОСОБА_5 , склала заповіт. Однак, оскільки на утримання ОСОБА_5 , її лікування та догляд вони з донькою почали витрачати значні кошти, яких бракувало, сама ОСОБА_5 , яка була при розумі і добрій пам`яті, сама запропонувала, щоб вони купили цю квартиру в неї, а за ті кошти її утримували, а потім поховали і зробили поминки . 22.03.2013 р. повторно був викликаний на квартиру ОСОБА_5 нотаріус Петелька І.В. , який посвідчив договір купівлі-продажу квартири на ім`я ОСОБА_2 . Ніхто ніяких документів не підробляв, ОСОБА_5 все зробила по своїй волі, до смерті була ними добре доглянута, а після смерті вони її поховали і зробили поминки.

Представник відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила та пояснила, що заповіт від 25.02.2013 р. та договір купівлі-продажу квартири від 22.03.2013 р. підписала сама ОСОБА_5 в присутності нотаріуса, а тому такі вимоги вважає безпідставними.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька І.В. у судовому засіданні пояснив, що жодних порушень при посвідченні оспорюваного заповіту та договору не допустив, перевірив дієздатність та бажання ОСОБА_5 , яка повністю розуміла значення своїх дій і бажала складення саме таких документів і власноручно їх підписала. Хоча ОСОБА_5 і була лежачою, але все розуміла, адекватно відповідала на питання і висловлювала свої бажання щодо складення таких документів. При цьому пояснювала, що мати ОСОБА_2 і донька ОСОБА_3 за нею добре доглядають, опікуються нею, коли вся родичі від неї відмовились .

Третя особа ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_5 - його тітка. Вона неодноразово йому говорила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за нею доглядають, однак вона добре відносилась і до ОСОБА_1 , як до своєї племінниці. Чому тітка зробила заповіт і договір на чужих людей не розуміє, однак самостійних вимог щодо цього не заявляє.

Заслухавши доводи учасників процесу, пояснення свідків, вивчивши надані сторонами докази, суд прийшов до переконання, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Згідно ст.1247 ЦК заповіт має бути власноручно підписаний заповідачем, згідно ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Якщо зміст його викладено чітко, однозначно, нотаріус не має підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Ст. 1254 ЦК України передбачає право заповідача на скасування та зміну заповіту у будь який час.

Відповідно до змісту ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст.203 ЦК передбачені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним . Правочин, вчинений в письмові й формі, згідно ст. 209 ЦПК України може бути нотаріально посвідчений у випадках, передбачених законом. ЦК встановлює обов`язкову вимогу щодо нотаріальної форми для договорів відчуження нерухомості, тощо.

Цивільний Кодекс України передбачає підстави для визнання правочину недійсним і наслідки недійсності правочину.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ.

25.02.2013 р. приватним нотаріусом ЛМНО Петелько. І.В. посвідчений заповіт від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 . У той же день була посвідчена і довіреність на ім`я ОСОБА_8 на представництво інтересів ОСОБА_5 22.03.2013 р. тим же нотаріусом посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , яка складається із двох житлових кімнат, кухні та вигод, загальною площею 38,7 кв.м., за яким ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_8 купила вказану квартиру.

Позивачка посилається на те, що будучи племінницею померлої ОСОБА_5 , могла би претендувати на спадщину після смерті тітки, однак на похоронах дізналась про існування оспорюваних заповіту та договору. Вважає такі незаконними з тих підстав, що підписані вони не ОСОБА_5 .

Допитаний в якості свідка у судовому засіданні приватний нотаріус Петелька І.В. категорично ствердив, що і заповіт і договір посвідчувались ним за місцем проживання ОСОБА_5 , остання була при здоровому розумі і пам`яті, усвідомлювала значення своїх дій, бажала посвідчення таких правочинів і усвідомлювала настання наслідків після їх посвідчення ,власноручно підписала ці оспорювані документи без будь якого примусу.

За клопотанням позивачки ухвалою суду призначалась посмертна судово-почеркознавча експертиза, однак така не була проведена через відсутність письмових доказів /вільних зразків підписів ОСОБА_5 /, які не були надані позивачкою на вимогу експерта.

Ст.76 ЦПК України передбачає , що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин /фактів/, що обгрутовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які виходять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до змісту ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів .Жодні докази не мають ля суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачкою не надано суду жодних доказів того, що підписи на посвідчених від імені ОСОБА_5 заповіті і договорі купівлі-продажу виконані не ОСОБА_5 .

Зважаючи на викладене, суд вважає позов безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 19, 23, 26, 34, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 1257 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб ОСОБА_4 , приватного нотаріуса ЛМНО Петельки І.В. про визнання заповіту ОСОБА_5 від 25 лютого 2013 року та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, якими ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 року було накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцять днів.

Повний текст рішення складено 02.01.2020р.

Суддя Г. Б. Білінська