22-ц/804/3737/20
242/4668/20

Головуючий у 1-й інстанції Черков В.Г.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А
07 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі судді Ткаченко Т.Б., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 19 листопада 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19 листопада 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пітецький В.В., на бездіяльність органу державної виконавчої служби відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , 01 грудня 2020 року подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції. В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19 листопада 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на бездіяльність органу державної виконавчої служби та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зняти арешт, накладений постановою від 29 червня 2011 року на все майно, що належить ОСОБА_1 .
Між тим, апеляційне провадження у даній справі не може бути відкрито згідно з вимогами ч.2 ст.357 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 та п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавались; документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Положенням статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а тому суд не надає привілеїв тим чи іншим особам зі сплати судового збору.
Правова позиція щодо питання сплати судового збору у спорах щодо оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №660/612/16-ц. ВП ВС вказує, що провадження стосовно виконання судових рішень є завершальною й невід`ємною частиною (стадією) судового провадження в конкретній справі, у якій провадження за скаргою не відкривається. За подання позовної заяви позивачем сплачено відповідний судовий збір. У розділі VII ЦПК України та в Законі України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС позивачем, який є стягувачем.
Таке врегулювання є логічним з урахуванням того, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду, а позивачем уже сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовом, або він мав пільги зі сплати такого збору.
Разом з тим частина друга статті 3 Закону № 3674-VI не передбачає звільнення від сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, такий об`єкт справляння судового збору у зазначеній нормі відсутній. Крім того, у статті 5 Закону № 3674-VI, яка передбачає пільги зі справляння судового збору певним категоріям осіб за певними категоріями справ чи процесуальних дій, відсутні пільги щодо сплати судового збору за подання апеляційної на ухвалу суду за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
З урахуванням визначення стадії виконання судового рішення як завершальної стадії судового провадження, суд при розгляді скарги постановляє ухвалу. Отже, за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до такої скарги особою, яка не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.
При поданні апеляційної скарги особою, відмінною від позивача, який є стягувачем у виконавчому провадженні, стягується судовий збір.
В даній справі ОСОБА_1 у виконавчому провадженні є боржником, отже за подання апеляційної скарги повинна сплачувати судовий збір.
З огляду на викладене, заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 9 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_1 звернулась до суду з даною скаргою 04 листопада 2020 року.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2102,00 грн.
Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги становить 420,40 грн (2102 грн х 0,2).
ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги судовий збір не сплачено, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, не додано.
Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи, представником скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Пітецьким В.В. до апеляційної скарги додано копію ордеру, що посвідчує його повноваження про надання правової допомоги заявнику в органах державної влади, судах всіх інстанцій України, органах місцевого самоврядування (а.с.25).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно із частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону № 5076-VI).
На підставі підпункту 15.4 пункту 15 Положення ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».
При цьому в разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, у якому адвокат надає правову допомогу.
Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 та від 03 липня 2019 року у справі № 9901/939/18.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, а тому такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Донецькому апеляційному суді.
Таким чином, апеляційна скарга відповідно до положень частини 2 статті 357 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням встановленого законом строку для надання апеляційному суду: 1) ордеру адвоката Пітецького В.В. на підтвердження повноважень у Донецькому апеляційному суді; 2) оригіналу документу про доплату судового збору у розмірі 420,40 гривень з печаткою банківської установи та вказівкою про зарахування судового збору до Державного бюджету України або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 19 листопада 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху та надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.
Якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк скаржник виконає зазначені вимоги щодо сплати судового збору, апеляційна скарга вважатиметься поданою в день її первісного подання. Інакше, буде вирішуватись питання про визнання скарги неподаною і повернення її скаржнику.
Суддя Донецького апеляційного суду Т.Б.Ткаченко