У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Севериненко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква заяву Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року представник Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, яка обґрунтована тим, що на позабалансовому рахунку військової частини була облікована дебіторська заборгованість на суму 17 200 грн., яка виникла у 1996 році. 27.01.1997 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Моцною Д.Г. видано виконавчий напис за реєстраційним номером в реєстрі № 1-129 про стягнення боргу в сумі 17 200 грн. та 344 грн. стягнення державного мита, всього 17 544 грн., з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 . 08.02.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 вказана заборгованість була списана з обліку. В 2019 році за висновками проведення аудиту Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у Військовій частині НОМЕР_1 встановлено, що списання дебіторської заборгованості є безпідставним.

Посилаючись на ст. 433 ЦПК України та ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» представник заявника просив поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого напису від 27.01.1997 року № 1-129.

В поданій до суду заяві від 10.01.2020 року представник заявника підтримав заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.1997 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори на підставі довідки в/ч НОМЕР_1 від 15.01.1997 року № 21 видано виконавчий напис за № 1-129 про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 нанесенні збитки в розмірі 17 200 грн. та витрати за здійснення виконавчого напису в розмірі 344 грн.

Згідно копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2018 року, наказано списати з бухгалтерського обліку частини відповідно до акту інвентаризації дебіторської або кредиторської заборгованості, строк позовної давності якої минув і яка планується до списання.

Відповідно до копії довідки до акта інвентаризації розрахунків про дебіторську і кредиторську заборгованість, щодо яких строк позовної давності минув від 08.02.2018 року, загальний розмір заборгованості становить 217 235,59 грн., в тому числі 17 200 грн. заборгованості ОСОБА_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2019 року відновлено дебіторську заборгованість на позабалансовому рахунку за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2019 № 234/3/65/аз від 05.12.2019 у сумі 56 457,06 грн., яку було списано як безнадійною, в тому числі і яка рахувалась за ОСОБА_1 на суму 17 200 грн.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 9.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання провадиться відповідно до вимог статті 23 Закону України „Про виконавче провадження і статті 371 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно правил частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається про відсутність будь-яких перешкод для розгляду судом поданої в порядку цивільного судочинства заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису нотаріуса.

Разом з цим, питання про наявність причин, які слід вважати поважними для відновлення пропущеного строку встановлюються судом відповідно до ст. 89 ЦПК України, оцінюючі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заява про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання мотивована тим, що заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим написом була списана самим заявником як безнадійна, однак у 2019 році на підставі висновку аудиту дебюторську заборгованість відновлено.

Іншого обґрунтування поважності причини пропуску вказаного строку заява Військової частини НОМЕР_1 не містить, при цьому цей строк становить більше 20 років.

Таким чином, поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є оціночним категорієм і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої вимоги про поновлення строку, оскільки наведені заявником (стягувачем) причини пропуску строку пред`явлення виконавчого напису до виконання не є поважними.

Керуючись ст. 260, 433 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення для виконання виконавчого напису нотаріуса від 27.01.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-129, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя:А. Ю. Цуранов