КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/8826/20 Головуючий у 1 інстанції: Мальцев Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Пашніної Анни Володимирівни , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС»), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначила, що у червні 2019 року вона отримала копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Юхименко О.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23 травня 2019 року, яка була винесена на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. від 25 квітня 2019 року № 573 про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року у розмірі 18 521,86 грн. з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 14 441,81 грн., прострочена заборгованість за процентами за тілом кредиту в розмірі 4 080, 05 грн., вчиненого на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС». Жодних правовідносин між нею та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» не виникало. Відповідач ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» не направляло їй жодних вимог чи повідомлень щодо усунення порушення зобов`язань чи заміни сторони кредитора. Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису, стягнення проводиться на підставі кредитного договору № 2358/507С від 15 листопада 2007 року, укладеного з ПАТ «Банк «Київська Русь». Згідно матеріалів виконавчого провадження кредитний договір був укладений з АБ «Брокбізнесбанк», а не з ПАТ «Банк «Київська Русь». Зазначає, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року був задоволений позов АБ «Брокбізнесбанк» та стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року. Відтак, скориставшись своїм правом на судовий захист, банк втратив право вимоги починаючи з 13 вересня 2012 року. Приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло три роки. ОСОБА_2 просила визнати виконавчий напис від 25 квітня 2019 року № 573, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не надав належної оцінки доводам, що між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відсутні жодні відносини. Відповідач не надав доказів переходу права вимоги за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року від АБ «Брокбізнесбанк» до ПАТ «Банк «Київська Русь». У 2011 році АБ «Брокбізнесбанк» звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року задоволений позов АБ «Брокбізнесбанк» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором. Скориставшись своїм правом на судовий захист, банк втратив право вимоги починаючи з 13 вересня 2012 року. Крім того, з дня виникнення права вимоги за договором пройшло більше трьох років, а тому приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

В судове засідання сторони та їх представники, третя особа не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2007 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №2358/507 С з додатком 1 до нього та додатковою угодою від 16 листопада 2007 року про надання ОСОБА_2 споживчого кредиту в сумі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 33% від річних терміном на 36 місяців зі строком повернення кредиту до 12 липня 2010 року (а.с. 9).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2012 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року в сумі 14 441,81 грн., по відсотках 8160,10 грн., пеню по кредитах та відсотках 3257,64 грн., всього 25 859,55 грн. (а. с. 15-19).

25 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. вчинений виконавчий напис за реєстровим номером № 573 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» суми заборгованості за кредитом в розмірі 18 521,86 грн., яка була надана ПАТ «Банк «Київська Русь», який відступив право вимоги за договором №UA-FA-2018-06-22-000031-b/42 про відступлення права вимоги від 09 серпня 2018 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року. Строк, за який проводиться стягнення - 09 серпня 2018 року по 15 квітні 2019 року (а.с. 11).

Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. переданий ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. (а.с. 10).

06 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису, ВП № 59030382 (а.с. 12).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. виконавчого напису від 25 квітня 2019 року № 573 про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року на користьТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не довела, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка зазначена до стягнення. Наявність судового рішення про стягнення заборгованості не є перешкодою для звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. У суду відсутні підстави вважати, що виконавчий напис вчинено за вимогами, з дня виникнення яких минуло три роки, оскільки у виконавчому написі зазначено строк, за який проводиться стягнення - 09 серпня 2018 року по 15 квітня 2019 року.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлено Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до положень ст. ст. 34, 87 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка вчиняється для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається, предметом стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. від 25 квітня 2019 року є заборгованість за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року, укладеним між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 .

За вказаним виконавчим написом з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» стягнута заборгованість за кредитом в розмірі 18 521,86 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 14 441,81 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 4080,05 грн.

Разом з тим, рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2012 року, вже було стягнуто з ОСОБА_2 на користь на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за цим же кредитним договором в розмірі 25 859,55 грн., з яких: 14 441,81 грн. - заборгованість по кредиту, 8160,10 грн. - заборгованість по відсотках та 3257,64 грн. - пеня (а. с. 15-19).

Оскільки виконавчий напис вчиняється для надання стягувачу можливості реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником в позасудовому порядку, після набрання законної сили рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року, у ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» були відсутні підстави для звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості.

Крім того, як вбачається з копії кредитного договору №2358/507С від 05 листопада 2007 року, рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року, у кредитному договорі №2358/507С від 05 листопада 2007 року установлено граничний строк повернення кредиту - до 12 липня 2010 року.

Відтак, з дня виникнення права вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років.

Відповідно, з урахуванням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у приватного виконавця були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором №2358/507С від 05 листопада 2007 року.

Зазначення у виконавчому написі, що стягнення проводиться за період з 09 серпня 2018 року по 15 квітня 2019 року не відповідає дійсності.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 25 квітня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 2358/507С від 15 листопада 2007 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору за подання позовної заяви, 1261,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В позовній заяві ОСОБА_2 порушила питання про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

В обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 надала копію договору про надання правової допомоги №1007 від 10 липня 2019 року з Адвокатським об`єднанням «Пашніна та партнери», копію меморіального ордеру від 11 липня 2010 року про сплату коштів за вказаним договором в сумі 5000 грн., акт прийому-передачі наданих послуг, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Пашніної А.В. та копію ордера на надання правової допомоги адвокатом Пашніною А.В. (а.с. 20-22).

З урахуванням наданих документів, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідач не подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг, до загальної вартості наданих Адвокатським об`єднанням «Пашніна та партнери» Сміюсі Ю.М. послуг була включено плата за підготовку позовної заяви в сумі 2000 грн. та плата за супровід справи в суді першої інстанції в сумі 2000 грн.

Справа за позовом ОСОБА_2 розглянута в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відтак, з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Пашніної Анни Володимирівни , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 25 квітня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтівною, зареєстрований в реєстрі за № 573, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» суми заборгованості в розмірі 18 521,86 грн. за кредитним договром № 2358/507С від 15 листопада 2007 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору за подання позовної заяви, 1261,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 5102,00 грн. судових витрат.

Дані учасників справи:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, ,

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, , місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17, офіс 605

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.