Ухвала

Іменем України

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 127/4616/20

провадження № 61-17575ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 листопада

2020 року у складі судді Рибчинського В. П., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 26 вересня 2012 року № б/н року в розмірі 1 472,56 грн.

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2020 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та надано строк для зазначення інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 05 травня 2020 року.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення місцевого суду, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк», у якій заявник просив скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не урахував, що представник позивача не був присутнім у судовому засіданні 05 травня 2020 року, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, копію повного тексту судового рішення отримав поштою 08 вересня 2020 року, а тому останнім днем подання апеляційної скарги є 08 жовтня 2020 року. Апеляційна скарга була направлена поштовою кореспонденцією 06 жовтня 2020 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, а отже апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України. Недотримання судом першої інстанції положень цивільно процесуального законодавства призвело до порушення прав позивача на своєчасне оскарження судового рішення, що, в свою чергу, є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справі, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, а на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду першої інстанції від 05 травня 2020 року заявник подав 06 жовтня 2020 року. Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, заявник посилався на те, що повний текст оскаржуваного судового рішення представник банку отримав 08 вересня 2020 року, а тому в межах тридцятиденного строку з дня отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення, звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та надано десятиденний строк із моменту отримання копії цієї ухвали для зазначення інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог указаної ухвали суду апеляційної інстанції, заявник надав заяву про усунення недоліків, у якій лише посилався на те, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції представник банку отримав 08 вересня

2020 року. Інших причин пропуску процесуального строку та підстав для його поновлення не зазначено.

Перевіряючи наведені заявником доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційний суд урахував, що при зверненні до суду першої інстанції АТ КБ «Приватбанк» у позовній заяві серед контактів зазначило електронну адресу , а також подало заявку на отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Згідно з частиною п`ятою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

05 травня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області надіслав оскаржуване судове рішення місцевого суду в електронному вигляді «Рішення (заочне)» від 05 травня 2020 року у справі № 127/4616/20 на електронну адресу . Зазначений документ був доставлений до електронної скриньки одержувача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Звертаючись із заявою про видачу копії заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2020 року, представник АТ КБ «Приватбанк» просив направити повний текст рішення на поштову адресу позивача або на електронну адресу , тоді як у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги заявник указує на тому, що копії процесуальних документів мають направлятись судом у паперовому вигляді.

Крім того, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2020 року було оприлюднено 06 травня 2020 року.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34,

від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За змістом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ураховувавши, що наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, тоді як інших підстав пропуску цього строку заявником не зазначено, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з підстав пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обгрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ,

від 03 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2020 року постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак