Номер провадження 2/243/2895/2020
Номер справи 243/9413/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» грудня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю:

-секретаря судового засідання - Мірошниченко В.В.,

-позивача ОСОБА_1 ,

-представника позивача адвоката Керанчук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Слов`янської міської ради Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Слов`янської міської ради Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 з яким вона мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по день його смерті. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 вона звернулася до нотаріуса з Заявою про прийняття спадщини, де їй було роз`яснено, що вона повинна в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю не менше ніж 5 років зі спадкодавцем.

Зазначає, що вона мешкала разом з померлим ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 2008 року, більше ніж 5 років, однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, сплачували комунальні платежі, робили поточний ремонт в будинку. Встановлення факту проживання однією сім`єю їй необхідно для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Просить суд, встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, навела доводи, аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві. Вказала, що вона має чотирьох дітей, пішла зі свого будинку і мешкала в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 . Тепер, після смерті ОСОБА_3 вона хоче залишитися мешкати в приналежному йому будинку. Коли вона та ОСОБА_3 мешкали разом, вона працювала на ринку і за її гроші вони купували продукти харчування. ОСОБА_3 отримував пенсію. Вони вели спільне господарство: за її гроші купували продукти харчування, а за пенсію ОСОБА_3 сплачували комунальні послуги за будинок. Також у них було господарство кури. Просить суд встановити факт проживання однією сім`єю її та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі Договору на представництво інтересів у суді першої, апеляційної інстанції та касаційної інстанції по цивільній справі, адміністративній справі від 26 жовтня 2020 року, Ордеру на надання правової допомоги, серія ДН №130104 від 08 жовтня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Слов`янської міської ради Донецької області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився.

30 листопада 2020 року міський голова Слов`янської міської ради Донецької області Лях В.М. направив до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Слов`янської міської ради Донецької області (а.с. 23).

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є донькою позивача ОСОБА_1 , відносини між нею та її мамою гарні. Її мама ОСОБА_1 з 2008 року мешкала разом з ОСОБА_3 і вели спільне господарство, а також був спільним бюджет. Також вони допомагали один одному по господарству. В 2008 році вони тримали кролів. Також разом вони здійснювали закупівлю овочів. Мешкали вони разом до смерті ОСОБА_3 до кінця січня місяця 2020 року, а потім мама за свої власні кошти його поховала.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради Донецької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З Акту про фактичне проживання № 278 від 20 жовтня 2020 року, виданого керівником комітету мікрорайону «Словважмаш» Кругловою О.С., вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з липня 2008 року проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , займалася його похованням (а.с. 9).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим 27 січня 2020 року Слов`янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Слов`янську Донецької області, про що 27 січня 2020 року зроблено відповідний Актовий запис № 177 (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 21 постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Як зазначив Верховний Суд в своїй Постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог не було надано жодних переконливих доказів, а саме: не заявлено жодного свідка, які зазначені в Акті про фактичне проживання та які б могли підтвердити факт сумісного проживання не менше як п`ять років ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 , не надано жодної фотокартки, які б підтверджували факт сумісного проживання, не надано жодного доказу, що вони мали сумісний бюджет та вели спільне господарство, робили ремонт у будинку, тощо.

Суд, не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 , яка є дочкою позивача ОСОБА_1 , та є зацікавленою особою в результатах розгляду справи та яка вказала, що її мати проживала з покійним ОСОБА_3 з 2008 року по день його смерті в жилому будинку, приналежному ОСОБА_3 , оскільки такі пояснення спростовуються Актом про фактичне проживання №278 від 20 жовтня 2020 року, який був наданий в якості доказу позивачем.

Так, в наданому позивачем Акті про фактичне проживання № 278 від 20 жовтня 2020 року, виданому керівником комітету мікрорайону «Словважмаш» ОСОБА_5 , зазначено, що ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_2 ( приналежний позивачу жилий будинок), що спростовує пояснення позивача ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні, в тій частині, що ОСОБА_1 проживала з померлим ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 2008 року, більше ніж 5 років однією сім`єю в приналежному ОСОБА_3 будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, Верховний Суд у Постанові №750/12880/19 від 12 листопада 2020 року, зазначив про те, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, а показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 3.06.99 №5-рп/99, встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину...

Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що вони не містять фактичних даних, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю. Заявником не розкрито суть взаємостосунків між нею та спадкодавцем, в тому числі, чи мали вони взаємні права та обов`язки, в чому вони полягали, чи піклувалися вони один про одного та в чому це виявлялось, чи мали вони спільні заощадження, спільний бюджет і з чого він складався, чи здійснювали вони спільні витрати, покупки та інше.

Посилання позивача у позовній заяві не містять жодних доказів, а тому не можуть свідчити про наявність між ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 усталених відносин, що за всіма ознаками притаманні сім`ї у розумінні Сімейного кодексу України. Докази, що підтверджували пов`язаність їх спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі статі 1264 ЦК України суду не надано, крім того суду не надано доказів, що саме з липня 2008 року позивач стала проживати однією сім`єю зі спадкодавцем.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1 не довела обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та не надала належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт її постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, зокрема, що вони були зі спадкодавцем пов`язані спільним бюджетом, побутом, що вони мали взаємні права та обов`язки, спільно несли витрати по утриманню майна, покупок речей домашнього вжитку, виклику лікаря, відсутні листи чи будь-яка кореспонденція, як доказ вищевказаного. За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст. 1264 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року , ст. ст. 12,13, 259, 263, 264, 265, 268, 315,316,318,319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Слов`янської міської ради Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Повний текст рішення складено 08 грудня 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова