Справа № 274/4801/20
Провадження № 2/0274/1578/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" листопада 2020 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 , її представника адвоката Верещака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, -

в с т а н о в и в :

20.07.2020 ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить змінити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 та дозволити ОСОБА_1 без присутності матері:

необмежене спілкування з дочкою засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування;

другі та четверті вихідні дні щомісяця, з 15-00 год. п`ятниці забирати дитину з дошкільного чи шкільного навчального закладу після закінчення дошкільних, шкільних та позашкільних занять та повертати дитину до місця її постійного проживання у неділю до 19-00 год. без обмеження місця прогулянок, денного та нічного сну в готелях з батьком або можливістю здійснення поїздок до місця проживання батька, дідуся і бабусі (батьків позивача);

у разі якщо святкові дні припадають на день побачення або цей день передує дню побачення, або є наступним днем після нього, то такі дні дочка має проводити з батьком;

забирати дитину на осінні та весняні канікули кожного непарного року, половину зимових канікул, але неменше п`яти днів для проведення спільного відпочинку з дитиною в Україні або за кордоном;

30 календарних днів щорічно протягом літнього періоду забирати дитину для проведення спільного відпочинку з дитиною в Україні або виїзду за кордон без присутності матері;

парні роки дня народження дитини святкувати з матір`ю, непарні - з батьком.

Також просить у разі змін фактичного місця проживання та навчання дитини зобов`язати відповідачку повідомляти про це батька дитини протягом двох тижнів, але не пізніше ніж за два дні до зустрічі з дочкою.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що він та відповідачка є батьками малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 з 2017 року проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 в смт Гришківці хоча зареєстрована за місцем його проживання в м.Києві.

З боку відповідачки чинилися йому перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною. Він мав бажання спілкуватись з дитиною та мати можливість проводити час з дитиною без присутності матері, тому був змушений звернутися до Служби у справах дітей Бердичівської РДА щодо визначення порядку спілкування з дитиною.

30.07.2018 рішенням за № 357 Служби у справах дітей Бердичівської РДА було визначено порядок спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 та зобов`язано матір дитини не чинити опору цим зустрічам. Вказане рішення було підтверджене керівництвом Бердичівської РДА 15.11.2018 № 296.

Враховуючи вік дитини та відсутність у нього місця для проживання у м. Бердичеві зазначені рішення суттєво обмежували час його спілкування з дитиною (3 години до обіду та 4 години після денного сну). До липня 2019 року час зустрічі з дитиною часто і безпідставно порушувався матір`ю дитини, місця перебування з нею обмежувались, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до Служби у справах дітей Бердичівської РДА -.

З 2017 року (з часу переїзду відповідачки з м. Києва до смт Гришківці) по теперішній час він щомісячно відвідує дитину. З серпня 2018 року по теперішній час при відвідуванні дитини він щомісячно зупинявся в готелях "Мірабелла" та "У свата", де є відповідні умови для денного та нічного сну дитини (в номерах по два окремих ліжка, туалет, душ , телевізор, холодильник, стіл), а також гідні заклади для харчування. Готель "Мірабелла" знаходиться в центрі міста у зручному місці: поруч магазини, ринок та міський парк з атракціонами; готель "У свата" (смт Гришківці) має дитячу розважальну кімнату, дитячий та спортивний майданчики, озеро з прогулянковими доріжками, пташник, акваріуми з рибками тощо.

З того часу як прийнято рішення щодо його днів побачень, дитина подорослішала: навчилася розмовляти, самостійно одягатися, їсти, вчиться рахувати, незабаром почне вивчати абетку, що потребує збільшення часу його участі у вихованні дитини, уваги до потреб дитини. Мати за добровільною згодою не бажає надавати йому дитину на цілий день, не дозволяє вивозити дитину до м. Житомира (у Житомирський академічний театр ляльок, контактний зоопарк та дитячий розважальний центр у ТРЦ «Глобал»). Намагання урегулювати суперечки щодо зустрічей з дитиною мирним шляхом призводять до конфліктів. Відповідачка категорично заперечує щодо його виїзду з дитиною на вихідні чи святкові дні до м. Києва, де він фактично проживає з батьками, які вже більше трьох років не бачили онуку.

Він матеріально утримує доньку відповідно до рішення Бердичівського районного суду і заборгованості не має. Відповідачка з 2018 року отримує 25% його сукупних доходів на утримання дитини, що складає близько 5 000 гривень на місяць і більше Крім аліментів, він щомісячно привозить дитині подарунки, купує фрукти, інші продукти харчування, витрачає немалі кошти на розважальні заходи.

Між ним та відповідачкою наразі існують непорозуміння, які носять особистий характер. Ситуація в особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про зміну порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини.

З метою зміни порядку спілкування з дитиною ним з лютого 2020 році було скеровано кілька відповідних заяв до органів опіки та піклування, проте представники цих органів штучно гальмували розв`язання цього питання. Відповідачка в колі свого оточення підкреслює, що має вплив на органи опіки та піклування, бо працює з ними в одній сфері (Бердичівський інклюзивно-ресурсний центр) і батько дитини нічого в Бердичеві не доб`ється.

В кінцевому рахунку він не отримав позитивний результат, тому змушений звернутися до суду.

Відповідачка надала відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказала, що з 2012 року по 2013 рік та з 2015 року по 2016 рік вона перебувала з позивачем у фактичних шлюбних стосунках. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_5 , яка на даний час знаходиться на її утриманні.

Рішенням Служби у справах дітей Бердичівської РДА за № 357 від 30.07.2018 було визначено порядок спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 в наступні дні: друга та четверта субота, неділя щомісяця з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 20 - 00 год. за місцем проживання матері, за попередньою домовленістю між батьками дитини по телефону та за згодою матері дитини батько може відвідувати загальнодоступні місця. Позивач з даними рішенням не погодився. До неї не звертався з питанням щодо проведення спільного відпочинку з дитиною без присутності матері за кордоном, тому в даному випадку спір відсутній.

Позивач посилається на ст. .159 СК України, яка визначає спосіб захисту шляхом усунення перешкод у вихованні дитини, зокрема невиконання рішення органу опіки і піклування. Хоча в обґрунтуванні позову мова йде про зміну способу і порядку виховання дитини, тобто визначена інша підстава та предмет спору.

Щодо суті позовних вимог зазначає, що коли повідомила позивачу про вагітність, його реакція була негативною, тому вона припинила відносини та вирішила народжувати дитину без батька. Після народження дитини вона проживала у своєї матері, позивач при цьому ніякої участі у наданні їй допомоги не надавав. У 2015 році, коли дитині було 2 місяці, вона перенесла важку операцію та коли перебувала в лікарні, донька знаходилась на вихованні у її матері. Згодом у них налагодилися відносини і вони з позивачем почали проживати разом, проте з того часу вона неодноразово відчувала на собі домашнє насилля у вигляді погроз та побоїв, за наслідком одного із яких викликала поліцію. Від першого шлюбу вона має також дитину. Після конфлікту з позивачем з 2018 року вона з дітьми почали проживати разом з її матір ю в смт Гришківці Бердичівського району. У жовтні 2018 року вона звернулася до суду щодо стягнення із позивача на утримання дитини аліментів. Після рішення суду, коли вона з матір`ю поверталися до будинку, їх зустрів позивач та почав погрожувати. Її захистила матір, позивач їх залишив, коли вона пригрозила викликом правоохоронних органів. Влітку 2019 року позивач порушив рішення органу опіки та піклування та повернув дитину після 20-00 год. На її телефонний дзвінок позивач відповів ненормативною лексикою. Належного реагування від поліції вона не отримала (а.с. 70, 71).

Позивач надав відповідь на відзив, де зазначив про те, що твердження відповідачки про те, що дитина перебуває на її утриманні, не відповідає дійсності. Він сплачує аліменти на утримання дитини, купує дитині подарунки, продукти харчування, іграшки, інші необхідні в житті та побуті речі, відвідує з дитиною ляльковий театр, кінотеатр, зоопарк тощо. Щодо домовленостей з відповідачкою відносно спілкування з дитиною зазначає, що заздалегідь домовитись з нею було неможливо, тому спланувати зустріч і розваги з дитиною також було неможливо. Заперечення відповідачки щодо виїзду з дитиною за кордон не стосуються ситуації, яка є на даний час. Він виїзд за кордон найближчим часом не планує, до відповідачки з такою вимогою не звертався. Щодо суті позовних вимог зазначає, що відповідачка надала неправдиву інформацію. Після знайомства з відповідачкою він розірвав попередній шлюб, допомагав відповідачці в навчанні, деякий час знімав квартиру, де вони проживали. Влітку 2013 року після сварок він виїхав жити на власну дачу, в той же час допомагав робити ремонт в квартирі співмешканця її матері. З травня 2014 року він не мав роботи, займався будівництвом власного заміського будинку. Відповідачка допомагала йому по господарству, виїжджаючи в Київ переважно на роботу та до сина, який проживав з бабусею. У літку 2014 року, шляхом обману позивачка завагітніла. Він не був і не міг бути впевнений, що дитина його, тому була сварка з даного приводу. Враховуючи невідворотність народження дитини, він возив відповідачку до лікаря, допоміг організувати роди та був особисто присутній на родах. Після народження дитини відповідачка була під особливим доглядом лікарів. З лікарні він забирав відповідачку з дитиною та відвіз на квартиру, де проживає з батьками, де є повноцінні санітарні умови.

Щодо хвороби відповідачки, про яку вказала у Відзиві, він приймав участь у лікуванні відповідачки, надавав кошти на операцію та ліки.

Щодо відносин з відповідачкою, то зазначає, що відносини у них з осені 2013 року не припинялися до народження дитини вона 2-5 днів у тиждень жила у нього, з літа 2015 року дитина жила з ним постійно. Крім того, у 2016 році відповідачка закінчила навчання та він допомагав із здачею іспитів. У 2015 році кілька місяців було витрачено на реєстрацію дитини, він поставив у чергу на квартирний облік разом із собою за місцем колишньої роботи. Протягом 2015-2017 років він за власні кошти проводив вакцинацію дитини у приватних клініках м. Києва. Коли вони разом проживали, він намагався створити гарну сім`ю.

Син відповідачки жив з ними та відвідував сусідню школу № 240. Коли у нього були вихідні тижні він особисто займався з ним уроками, перевіряв домашні завдання, тощо. Хлопець вчився досить пристойно, а перевівшись до Гришковецької школи помітно погіршив свої оцінки. При цьому, відповідачка не працювала (майже до 2019 року) і мала можливість приділяти більше уваги навчанню сина.

В грудні 2016 року відбувся черговий конфлікт, спровокований відповідачкою, та вона вирішила покинути квартиру проживання (з донькою), а він її не випускав з дому. Вона викликала поліцію, написала на нього заяву та виїхала до своєї матері. Пізніше його було притягнуто до адміністративної відповідальності, але судом визнано, що заявниця спровокувала цей конфлікт. Побиття поліція не виявила. На початку січня 2017 року відповідачка виїхала в смт Гришківці, де проживає досі. Увесь 2017 рік він щомісячно відвідував відповідачку, надавав різноманітну допомогу. Його намагання поновити спільне проживання наштовхнулися на повне нерозуміння і небажання щось змінювати. Безперспективність його зусиль стала очевидною на початку вересня 2017 року, коли вони повернулась зі спільного відпочинку на морі. Відповідачка вкрай негативно висловлювалась стосовно нього та його намагань. В той час його ще пускали до дому в смт Гришківці і він ночував у відповідачки вдома. В середині 2018 року відповідачка знайшла собі якогось «прихильника» та не бажала, щоб він ночував у неї вдома та взагалі приїздив до дитини. Влітку 2018 року він вимушений був звернутись до Служби захисту прав дітей. Відповідачка подала до суду на аліменти. Щодо так званого «нападу» на відповідачку та її матір зазначив, що напередодні дня суду (відбувся 18 жовтня 2018 року) відповідачка просила привезти з Києва речі своєї мами, він привіз повну машину речей. Відносини між ними були нормальні, він залишився ночувати, а на ранок відповідачка з мамою несподівано перестали з ним спілкуватись, їхали до суду окремо. На суді трохи посварилися. Відповідач давала суду неправдиву інформацію, а він доказами довів свою правоту. Після суду він на машині швидко повернувся до місця проживання відповідачки, щоб побачити доньку. Але син відповідачки сховав їх доньку за вказівкою мами. Він дочекався повернення відповідачки з мамою і зайшов до будинку. Донька побігла до нього, мати відповідачки накинулася на нього і почала хапати дитину. Він захищаючи дитину штовхнув матір відповідачки і вона упала, її ніхто не бив. Дитина почала плакати, не зрозуміла, що відбулося. Відповідачка забрала дитину, а йому довелося забрати свої речі та покинути їх помешкання. Взимку 2018-2019 років мати відповідачки напала на нього, коли він зайшов у двір до сина відповідачки та намагалася покалічити сковорідкою, але їй це не вдалося. Поліцію в той день не викликали. Щодо ситуації про невчасне повернення доньки, такий випадок був коли відповідачка невчасно надала йому доньку, дитина тоді хотіла з ним залишитись в готелі, однак відповідачка на це не погодилась, тому він повернув доньку. На наступний день він знову забрав доньку. Він при спілкуванні не застосовує ненормативну лексику на відміну від відповідачки. Відповідачка проживає з дітьми в незадовільних умовах, його умови проживання в м. Києві набагато кращі.

У запереченні на відповідь на відзив відповідачка зазначила, що позивач описує події на свій розсуд, жодних доказів на підтвердження вказаних подій не надано. У спілкуванні батька з донькою вона не перешкоджала. Фактично позивач не погоджується з рішенням служби у справах дітей, де йому визначені дні та години спілкування з дитиною. Прав позивача на вона не порушувала. У позивача відсутнє право на судовий захист, оскільки він не просить усунути перешкоди участі у вихованні дитини та такі перешкоди ніким не чиняться. Позовні вимоги позивача, це фактичне оскарження рішення служби у справах дітей. Способи спілкування батька з дитиною на тривалий час, зазначений в позовній заяві, вивезення дитини на значну відстань буде порушувати щоденний режим дитини. Позивач провокує конфлікти, свідком яких є дочка. Дитина відвідує ДНЗ, батько дитини не відвідує батьківські збори, не приймає участі у вихованні та розвитку дитини. Відповідно до психолого - педагогічної характеристики дитина немає відхилень в особистому розвитку та поведінці. Слід звернути увагу на нестійкий емоційний стан дитини у зв`язку з конфліктом між батьками. Вважає, що позивач зловживає своїм правом спілкування з дитиною. Вона надає позивачу право спілкуватись з дитиною не тільки так, як зазначено в рішенні служби у справах дітей, донька спілкується з ним засобами телефонного зв`язку, він може відвідувати загальнодоступні місця в м. Бердичеві без її участі, він возить дитину до інших міст, при цьому зв`язок з ним відсутній. Позивач не дотримується елементарних правил догляду за дитиною, забирає дитину в чистому охайному вигляді, приводить додому голодною та неохайною, тому вона вважає, що він не може доглядати за дитиною тривалий час.

25.-26 січня 2020 року позивач нагодував дитину замороженою полуницею, донька захворіла гнійною ангіною. 22.10.2020 прохання не вести дитину на батути, оскільки вона може застудитися, позивач проігнорував. Рішення служби у справах дітей позивач ігнорує, може приїздити лише раз на місяць на свій розсуд. Вважає, що відлучення дитини на п`ятиденний термін під час канікул в п`ятирічному віці не є нормальним, оскільки дитина буде запитувати про маму. Визнає право позивача на спілкування по телефону, відвідувати дитину кожну другу, четверту суботу та неділю з 10-30 до 18 -00 за попередньою домовленістю по телефону. Просить у позові відмовити (а.с.124-130).

Ухвалою від 02.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Протокольною ухвалою від 22.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , позовні вимоги не визнала.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Верещак В.М. вважає, що позов не підлягає до задоволення з підстав, вказаних у запереченні на відповідь на відзив.

Представник служби у справах дітей Гришковецької селищної Артемчук А.О. у судовому засіданні 17.11.2020 підтримала висновок органу опіки та піклування. Щодо часу побачень батька щовихідних з 10 до 20 години без права залишатися дитині наніч з батьком, то таке рішення прийнято колегіально комісією (а.с.176).

Свідок ОСОБА_6 , батько позивача, пояснив, що його син приймав участь у народженні ОСОБА_7 , платив за операцію, оскільки відповідачка ледь не вмерла. Коли народилася дитина, вони жили у них. Їм було виділено дві кімнати. Син увесь час приймав активну участь у створенні життєвих умов і влаштовував сина невістки в школу, ходив на збори. Купив для дочки диван-ліжко, грався з нею постійно. Був випадок, що почув крики. ОСОБА_8 син відповідачки прибіг і каже, що б`ють матір. Він до них прибіг та виявив, що невістка махала кулаками. Він їх розняв. Відповідачка стала збирати речі та сказала, що їде від них і вони ніколи не побачать онучку. Це було десь о 22 годині. Коли відповідачка йшла від них, вона викликала поліцію. Син її не бив. В 2017 році через рік привіз ОСОБА_9 . Внучку вони не бачили більше, оскільки відповідачка не дозволяє дитину привезти до них. А він з дружиною через вік не мають можливості сюди їхати. Його дружина намагається порозмовляти по телефону з онучкою, проте це не те спілкування. Вважає, що мати не приділяє достатньої уваги дитині. Дочка не вміє рахувати та не знає літер.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що працює адміністратором готелю "У свата" з травня 2019 року. Позивач періодично з дитиною в готелі знаходиться. Між ними теплі відносини, дитина весела. У дитини кульки, іграшки, смаколики. На вулиці у них є дитячий майданчик, позивач з дочкою там гуляють. Зі слів позивача знає, що мати обмежує спілкування. Інші співробітниці казали їй, що тато з дитиною з 2018 приїздить до готелю. Він мінімум раз в два місяця приїжджає, зранку приводив, на ніч відвозив дитину.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що позивач був колегою по службі, між ними дружні стосунки. З березня 2019 по червень 2020 вони працювали в одному кабінеті, позивач розповів свою ситуацію, питав де можна провести вільний час з дитиною, про парки, заклади в Бердичеві, оскільки кожен місяць їздить до дитини в м. Бердичів. Вони двічі з позивачем зустрічались в м.Бердичеві у готелі «У свата», де позивач вечеряв з донькою. Перший раз восени біля 20 год. вечора на першому поверсі «У свата», дитина вечеряла з ними. Позивач казав, що доньку треба завезти додому, сам потім казав залишиться, а на наступний день забере знову дитину. Дитина хотіла залишитись з батьком. Навесні там же вечеряли, дитина питала, коли вони до батька поїдуть, на що ОСОБА_12 казав не зараз. Між батьком і дочкою були такі відносини, що не скажеш що вони окремо живуть. Донька ОСОБА_12 їла картоплю-фрі, рибу, яку ОСОБА_12 чистив від кісточок. Вони розмовляли між собою, ОСОБА_12 питав чи ще щось взяти.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона працювала у Бердичівській РДА у службі у справі дітей до початку 2020 року. У 2018 році ОСОБА_1 звернувся до Бердичівської районної державної адміністрації з тим, щоб йому визначили дні побачень з дочкою. Було проведено засідання комісії, на якому прийнято рішення та видано розпорядження голови РДА щодо часу зустрічей з дитиною. Після цього було звернення позивача щодо того, що мати дитини не надавала дитину для зустрічей. Мати повідомляла, що дитина була або хвора або з інших причин відмовляла надати дитину. Розмовляли з матір`ю з цього приводу та ніхто проти зустрічей не заперечував. У 2019 році був випадок, що мати не хотіла давати дитину. Вона виїхала на місце, порозмовляла із відповідачкою і та дала дитину батькові. Протягом усього часу були звернення з обох сторін, і батька, що мати не дає дитини, і матері, що батько занадто наполягає на зустрічах. Крім того, на неї відповідачкою була написала заява від 09.11.2020, що вона неправильно поводила себе, коли була працівником Бердичівської РДА. Вона з цього приводу надавала пояснення. Щодо приїзду у вихідний день до відповідачки, то це входить у її обов`язки. Вона має право перевіряти як виконується рішення. Дитина не боялася батька. Батько хотів забирати дитину на більше часу. При прийнятті рішення щодо участі батька у вихованні дитини були надані довідки про стан здоров`я батька, характеристики.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що позивач є її похресником. Позивач кілька разів минулого літа приїжджав з дитиною до неї додому. Батько та дитина розуміють один одного, спілкуються. Позивач багато уваги приділяв дитині, малював з нею, вони пускали повітряного змія. Дитина допитлива, роздивлялась домашніх тварин, була задоволена. ОСОБА_12 забезпечує дитину всім необхідним. ОСОБА_12 розповідав, що возив дитину в ляльковий театр в Житомир, а також на фонтани у Вінницю.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що проживає в смт Гришківці, по сусідству з відповідачкою. Бачила, що ОСОБА_16 приїжджав до дитини. Якось ОСОБА_12 розмовляв біля неї з відповідачкою по телефону та у неї питав чи не хоче послухати «матюки» відповідачки. Відповідачка водить дитину в садочок, але щоб вона гуляла з дитиною не бачить. Бачить лише старшого братика із сестрою. Позивач приходив до неї з дитиною, вони гралися разом, малювали. Позивач їй казав, що був випадок, що мати дала дитину пізніше узгодженого часу. Бачила, що донька позивача обнімає його, цілує. Він багато купує речей для дитини, які вона бачить, як той дістає з багажника коли приїздить.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що відповідачка є її донькою, вони проживають разом. Перед народженням онучки у доньки було кілька абортів, позивач не хотів дітей, вона була проти таких стосунків. Коли її донька була вагітна, він не хотів дитини. Потім в пологовому будинку все, що вимагалось, позивач допомагав. Коли дитина була маленькою, він поверхово допомагав. У грудні 2016 року їй зателефонував старший онук, плакав, розповів, що між донькою та чоловіком виник скандал. Вона сказала, щоб вони їхали до неї. Коли донька приїхала у неї був поганий стан. Потім позивач, відповідно до рішення опікунської ради приїжджав до них, вільно заходив в хату, ночував. Вона не лізла в сім`ю. Проте коли був вечір, а позивач лежав з газетою та дитина в кімнаті гралась, вважає, що це не нормальні відносини з дитиною. На сьогоднішній день після зустрічі позивача з дитиною, онука грубо себе поводить, погано спілкується, тиждень необхідно, щоб повернути її до нормального стану. Вважає, що позивач налаштовував дитину проти матері. У 2018 році коли повернулись з суду після справи про стягнення аліментів, зайшли в хату, позивач її штовхнув та вона упала. Після того з ним погані відносини. Позивач з відповідачкою не узгоджує питання щодо дитини та дитина часто хворіє, після того як з позивачем перебуває. Дитина старається не розповідати як проводила час з батьком, відповідає на питання коротко та сухо. По телефону з батьком спілкується лише коли той запитає, що привезти.

Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 12.05.2020, відповідачка ОСОБА_18 змінила прізвище на « ОСОБА_19 » (а.с.72).

Дитина ОСОБА_3 проживає без реєстрації з відповідачкою ОСОБА_18 та братом ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 09.07.2019 № 4122988, ОСОБА_3 зареєстрована з адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).

Згідно квитанцій, долучених до матеріалів справи ОСОБА_1 періодично протягом 2019 - 2020 років винаймав номери в готелях "Мірабелла" та "У свата" (а.с.15-17).

Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації 07.02.2020 складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 , відповідно до якого за місцем проживання позивача створено належні умови для всебічного розвитку, навчання виховання та проживання дитини (а.с.18).

Розпорядженням голови Бердичівської РДА за № 296 від 15.11.2018 було визначено порядок спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 в наступні дні: друга та четверта субота, неділя щомісяця з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 20 - 00 год. за місцем проживання матері, за попередньою домовленістю між батьками дитини по телефону та за згодою матері дитини батько може відвідувати загальнодоступні місця (а.с.19, 20).

ОСОБА_1 звертався до служби у справах дітей Бердичівської РДА, голови Бердичівської РДА, Бердичівського ВП ГУНП з приводу перешкоджання йому відповідачкою у спілкуванні з дитиною, збільшення часу побачення із дитиною, на які надано відповіді щодо проведення профілактичних бесід з матір`ю та роз`яснено право звернутися до виконкому Гришковецької селищної ради як органу опіки та піклування із відповідними завяами щодо участі його у вихованні дитини (а.с.21-39).

На звернення ОСОБА_1 , Органом опіки та піклування Гришковецької селищної ради надано Висновок, додаток до рішення від 26.06.2020 № 36 (а.с.40-41), у якому рекомендовано батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наступні дні: друга та четверта субота, неділя щомісяця з 10-00 год. до 13-00 год. та з 16-00 год. до 20 - 00 год. за місцем проживання матері, за попередньою домовленістю між батьками дитини по телефону та за згодою матері дитини батько може відвідувати загальнодоступні місця, якщо святковий день припадає на день побачення, або цей день передує дню побачення, або є наступним днем після нього, то такі дні донька проводить з батьком; необмежене спілкування батька з дитиною засобами телефонного та іншого зв`язку; святкування днів народження дитини у непарні роки із матір`ю. Рекомендовано матері не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною (а.с.40, 41).

Згідно повідомлення Департаменту господарського забезпечення СБ України від 20.04.2016 донька ОСОБА_7 включена до складу сім"ї ОСОБА_1 , який перебуває на квартирному обліку (а.с.94).

Згідно рішення Бердичівського міськрайнного суду від 18.10.2018 з ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_18 на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ( доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.95-99).

З наданих позивачем фотознімків вбачається, що на них зображено спільну дочку сторін - ОСОБА_7 разом зі сторонами та доньку разом з позивачем. Дитина на фото усміхнена (а.с.100, 110-113, 141).

Згідно довідки ДНЗ № 7 "Соняшник" від 21.10.2020 № 93, дитина ОСОБА_3 відвідує старшу групу "Б" ДНЗ № 7 "Соняшник", батько дитини не відвідує батьківські збори та не приймає участі у вихованні і розвитку дитини (а.с.114).

02.01.2020, 18.03.2020, в квітні 2020 ОСОБА_18 зверталась до органу опіки і піклування Бердичівського РДА із заявами щодо порушення ОСОБА_1 домовленостей відносно відвідування доньки, його дій, що призвели до захворювання дитини, та обмеження спілкування дитини з батьком у зв`язку із карантином (а.с.131, 133, 135, 136).

Відповідно до довідки лікаря від 10.02.2020 ОСОБА_3 з 29.01.2020 до 10.02.2020 перебувала на лікування із діагнозом: ГРВІ ( а.с. 134).

Із смс-листування сторін від 12.06.2020 вбачається, що сторони не мають порозуміння щодо виховання дитини, мають один до одного претензії ( а.с. 45-59).

Відповідно до психолого - педагогічної характеристики ДНЗ № 7 "Соняшник" від 04.11.2020 № 99, дитина ОСОБА_3 не має відхилень в особистому розвитку та поведінці. Батько дитини ОСОБА_1 не приймає участі у житті та вихованні дитини. Рекомендовано звернути увагу на нестійкий емоційний стан дитини у зв`язку з конфліктом між батьками (а.с.137, 138).

Згідно висновку органу опіки та піклування Гришковецької селищної ради від 16.11.2020 № 1476, орган опіки та піклування вважає за доцільне надати право батькові дитини ОСОБА_1 зустрічатись з дитиною ОСОБА_3 щовихідних (субота-неділя), святкові дні за усною домовленістю між батьками напередодні вихідного/святкового дня о 10-00 год. (за домовленістю час може бути змінено) та повертати дитину до 20-00 год, не залишаючи дитину на ніч з батьком. У разі хвороби дитини, при підтвердженні відповідними документами, мати дитини ОСОБА_2 має право відмовити батькові дитини у праві забирати дитину у вихідні та святкові дні (а.с.162 - 163).

Службою у справах дітей Гришковецької селищної ради 27.10.2020 складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 , відповідно до якого за місцем проживання відповідачки створено належні умови для розвитку, відпочинку та проживання дитини. В достатній кількості забезпечено одягом, взуттям, предметами побуту (а.с.180).

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2020 ОСОБА_1 13.12.2016 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Відповідно до постанови 09.12.2016 о 20-40 ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання вчинив сімейну сварку з дружиною ОСОБА_18 , в ході якої ображав нецензурною лексикою, кидався в бійку, на зауваження не реагував, чим вчиним психологічне насильство в сім`ї (а.с.182-184).

ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи ПАТ «Авіокомпанія «Українські вертольоти», як спокійний та врівноважений, стійкий до стресових та нестандартних ситуацій. Відрізняється пунктуальністю, високою вимогливістю до себе та прагненням до професійного зросту. Витриманий, коректний. Негативних звичок не має. (а.с.205).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугою років, з якої відраховуються аліменти в розмірі ј частки. Заборгованість за аліментами відсутня (а.с.206).

Згідно довідки ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" від 27.10.2020 та звіту про здійснені відрахування та виплати, з ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 25%, борг за працівником відсутній (а.с.207, 208).

Із смс-повідомлень сторін вбачається, що між ними ведеться діалог щодо місць відпочинку дитини, харчування дитини, висловлюються побажання матері щодо поведінки батька з дитиною. Батько звітує про розваги дитини ( а.с. 212-238).

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статей 3, 9 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом.

Відповідно до частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України).

Згідно з частиною першою статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частинами першою і другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.ч.1-3 ст. 157 СК України).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Тлумачення зазначених норм сімейного законодавства дозволяє зробити висновок, що у разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив бажаного для батька способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку.

Крім того, наявність непорозумінь між сторонами протягом 2018-2019 років щодо часу побачень позивача із дочкою, відсутність позитивного рішення органу опіки та піклування щодо заяви батька про визначення більше часу для побачень із дочкою, в тому числі за місцем проживання батька, заперечення відповідачки проти спілкування батька із дочкою за місцем проживання батька та виїзду дитини з батьком за межі міста, свідчить про наявність спору між сторонами щодо участі батька у вихованні дочки та захисту прав позивача на участь у вихованні дочки в судовому порядку.

Із наданих суду доказів встановлено, що позивач сплачує аліменти на дочку, розмір яких перевищу 5000 гривень на місяць, через недосягнення домовленостей із матір`ю щодо побачень із дочкою звертався до органу опіки та піклування із заявою про встановлення йому побачень із дитиною, звертався із заявами на дії відповідачки щодо перешкоджання його побаченням із дитиною, просив у органу опіки та піклування визначити більше часу для спільного проведення часу з дочкою. Для побачень із дочкою позивач приїздить із м. Києва один раз на місяць, винаймаючи номер в готелі, проводить час з дитиною у розважальних закладах, займається розвитком дитини, цікавиться життям дитини, орієнтується в уподобаннях дочки щодо ігор, харчування, прагне до всебічного та гармонійного розвитку дитини. Дитина прихильна до батька, у дитини та батька гарні взаємовідносини.

Суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства у 2016 році не може свідчити про небезпеку зі сторони позивача для дитини.

З характеристики за місцем праці, пояснень сторін, свідків, які охарактеризували позивача та його взаємовідносини з дочкою, з листування сторін, вбачається, що взаємовідносини батька та дитини доброзичливі, позивач виважений та спокійний, не проявляє агресії до оточуючих та до дитини.

Довідки із ДНЗ Центр розвитку дитини № 7 «Соняшник», в частині, що ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дочки, суперечить фактам, що встановлені судом.

Те, що позивач не відвідував дитячий садочок пояснив, що приїздить у Бердичів лише у вихідні, коли йому визначено дні побачення із дитиною, в будні він працює та проживає у м. Києві.

Суд також відхиляє доводи відповідачки, що дитина захворіла після зустрічей з батьком, оскільки те, що дитина хворіла на ГРВІ у період з 29.01.2020 до 10.02.2020 не свідчить, що причиною захворювання є поведінка батька.

Відповідачкою не надано доказів того, що спілкування батька з дочкою суперечить інтересам дитини, або що таке спілкування обмежене законом

Думка дитини у судовому засіданні не з`ясувалася через її вік та наполягання сторін. Позиція дитини та її зваємовідносини з батьком судом з`ясована на підставі показань свідків та письмових доказів.

Суд вважає, що визначений органом опіки та піклування час побачення батька із дочкою у вихідні дні, з 10-00 год до 20-00 годи, із перервою із 13-00 до 16-00 години не є таким, що забезпечать належну участь батька у вихованні дочки та створює ряд незручностей як батькові, так і дитині щодо проведення спільно часу, планування відвідування розважальних закладів.

Суд також не погоджується із висновком органу опіки та піклування щодо вирішення даного спору, вважаючи його необґрунтованим в частині щодо рекомендацій участі батька у вихованні дочки кожні вихідні із 10-00 до 20-00 години, оскільки не враховано інтереси матері, яка в такому разі залишиться без можливості проведення вихідних із дочкою та не обґрунтовано чому орган опіки та піклування не надав дозволу батькові на побачення із дитиною за його місцем проживання.

Оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на вік дитини, її стан здоров`я, з огляду на гарні взаємовідносини батька та дитини, належить визначити позивачеві час, який він проводитиме із дочкою: із 9-00 до 20-00 год у кожні другі та четверті вихідні, тобто в суботу та неділю, із поверненням дитини на ночівлю до матері.

Суд вважає, що ночівля п`ятирічної дитини з батьком в готелі не сприятиме інтересам дитині, оскільки неможливо спрогнозувати чи будуть належні та безпечні умови для проживання дитини в готелі.

Суд також вважає за можливе частково задовольнити вимоги щодо проведення батьком з дитиною вихідних за адресою місця проживання позивача, надавши право батькові забирати дочку один раз на три місяці, у другі або четверті вихідні місяця, з 16.00 години п`ятниці до 19.00 години неділі, після досягнення дитиною шестирічного віку, виключно за умови згоди дитини на ночівлю за місцем проживання ( знаходження) батька.

Вирішуючи позов у цій частині, суд зважає на вік дитини, те що дитина не відлучалася на такий тривалий час від матері та бере до уваги, що про таку кількість днів побачень за місцем свого проживання позивач попросив у судових дебатах, а також те, що позивач фактично відвідує дитини один раз на місяць, зазначаючи про зайнятість на роботі.

Відповідачка, заперечуючи проти ночівлі дитини за місцем проживання батька, не довела, що батько неспроможний доглядати за дочкою самостійно та що спілкування за місцем проживання дитини буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, або ж становитиме небезпеку для дитини.

Як зазначено вище, позивач характеризується позитивно, має житло та автомобіль, працює охоронником, проживає із батьками; у його житлі створені належні умови для дитини, є окрема кімната, наявні іграшки.

Тому судом не встановлено обставин, за яких дитина не може перебувати у вихідні один раз на три місяці за місцем проживання батька, де до того ж проживають дідусь та бабуся дитини.

Суд вважає, що такі побачення за місцем проживання батька належить визначити з досягненням дочкою сторін шестирічного віку, щоб сторони мали час із дня ухвалення рішення з тим, щоб підготувати дитину для поїздки до батька на вихідні.

Вимога позивача щодо святкування дня народження дитини із ним через один рік відповідає рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини та не встановлено, що таке святкування якимось чином порушуватиме права дочки сторін, інтереси якої мають вирішальне значення.

Тому, проаналізувавши надані сторонами докази, зважаючи на рівність прав батьків щодо виховання дітей, діючи в інтересах дитини, суд частково задовольняє позовні вимоги, змінивши спосіб участі батька у вихованні дочки та вважає встановити наступний порядок участі батька у її вихованні:

-необмежене спілкування батька з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування, за умови дотримання розпорядку дня дитини;

- проведення батьком з дочкою кожні другі та четверті вихідні щомісяця, з 09-00 години до 20 години суботи та з 09-00 години до 20-00 години неділі, без присутності матері, на території м. Бердичева та Бердичівського району, а також з можливістю відвідування розважальних закладів на території Житомирської області, зобов`язавши при цьому ОСОБА_1 повідомляти матір про місце знаходження дитини, не перешкоджати телефонному спілкуванню матері з дитиною, ставити матір до відома щодо режиму харчування, розваг і відпочинку доньки;

- проведення батьком з дочкою один раз на три місяці у другі або четверті вихідні місяця, з 16.00 години п`ятниці до 19.00 години неділі, з можливістю відвідання місця проживання батька, після досягнення дитиною шестирічного віку, виключно за умови згоди дитини на ночівлю за місцем проживання ( знаходження) батька, зобов`язавши при цьому ОСОБА_1 , повідомляти матір про місце знаходження дитини, не перешкоджати телефонному спілкуванню матері з дитиною, ставити матір до відома щодо режиму харчування, розваг і відпочинку доньки.

- святкування із батьком Дня народження дитини 27 березня у кожний непарний рік.

Вказаний спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, на переконання суду, буде відповідати інтересам самої дитини, адже умови для її тимчасового проживання у батька створено, а відвідування нових місць сприятиме розширенню кругозору, отриманню нових навичок та досвіду.

Вимоги позивача щодо надання йому права проводити час із дитиною в осінні та весняні канікули кожного непарного року, половину зимових канікули, але неменше п`яти днів для проведення спільного відпочинку з дитиною в Україні або за кордоном та 30 календарних днів щорічно протягом літнього періоду для проведення спільного відпочинку з дитиною в Україні або виїзду за кордон без присутності матері суд вважає такими, що заявлені передчасно.

На даний час дитина не достягла шестирічного віку, проживає з матір`ю, з батьком проводить час лише у вихідні раз на місяць по кілька годин.

Перші канікули, якщо дитина стане відвідувати школу, будуть майже через рік. На даний час неможливо спрогнозувати взаємовідносини батька і дочки та можливості дитиною відлучататися на такий тривалий час від матері.

Суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідачку повідомляти позивача про зміну місця проживання дитини, оскільки вона має такий обов`язок в силу закону та навяності рішення щодо визначення часу побачень батька з дочкою.

Суд зазначає, що у разі зміни обставин, що стали підставою для ухвалення цього рішення, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, кожна зі сторін не позбавлена права в майбутньому звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні дочки, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дочкою.

Відеозапис, наданий відповідачкою, на якому зображено чоловіка у під`їзді будинку, суд вважає неналежними доказами, оскільки суд не може по відео ідентифікувати позивача, а позивач заперечив, що на відео він.

Аналізу іншим доводам сторін суд не наводить, як таким, що не впливають на висновки суду щодо вирішення позовних вимог, зважаючи на предмет спору та докази, наявні у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд стягує із відповідачки на користь позивача половину понесених позивачем судових витрат про сплату судового збору, тобто в розмірі 420, 4 грн ( а.с. 8,9).

Керуючись статтями 141, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 батьком - ОСОБА_1 та встановити наступний порядок участі батька у вихованні доньки:

- необмежене спілкування батька з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування, за умови дотримання розпорядку дня дитини;

- проведення батьком з дочкою кожні другі та четверті вихідні щомісяця, з 09-00 години до 20 години суботи та з 09-00 години до 20-00 години неділі, без присутності матері, на території м. Бердичева та Бердичівського району, а також з можливістю відвідування розважальних закладів на території Житомирської області, зобов`язавши при цьому ОСОБА_1 повідомляти матір про місце знаходження дитини, не перешкоджати телефонному спілкуванню матері з дитиною, ставити матір до відома щодо режиму харчування, розваг і відпочинку доньки;

- проведення батьком з дочкою один раз на три місяці у другі або четверті вихідні місяця, з 16.00 години п`ятниці до 19.00 години неділі, з можливістю відвідання місця проживання батька, після досягнення дитиною шестирічного віку, виключно за умови згоди дитини на ночівлю за місцем проживання ( знаходження) батька, зобов`язавши при цьому ОСОБА_1 , повідомляти матір про місце знаходження дитини, не перешкоджати телефонному спілкуванню матері з дитиною, ставити матір до відома щодо режиму харчування, розваг і відпочинку доньки.

- святкування із батьком Дня народження дитини 27 березня у кожний непарний рік.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 420,4 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення повного тексту безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Повний текст рішення суду виготовлено 07.12.2020

Суддя І.Ю. Хуторна