ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/176/19 Номер провадження 22-ц/814/100/20Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого : Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Ачкасова О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства "Світанок", третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення упущеної вигоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року до суду звернувся ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про стягнення упущеної вигоди.

Позов обгрунтовано тим, що позивач є членом ФГ «ЕДЕМ 2015», яке є орендарем земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності, загальною площею 33,5 га (ріллі), які знаходяться за межами населених пунктів на території Валківської сільської ради Полтавського району Полтавської області та за межами населених пунктів Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області.

Проте, колишній орендар земельних ділянок СФГ «Світанок» всупереч статті 125 Земельного Кодексу України, почав використовувати вказані земельні ділянки, хоча позивач і попереджав його про те, що він вже оформив право оренди на дану землю та забороняє там сіяти будь-які культури, що буде обробляти землі самостійно.

Враховуючи той факт, що позивач планував сіяти на даній землі кукурудзу, але службові особи СФГ «Світанок» не дали йому реалізувати свій бізнес - план, то вважає, що дана юридична особа зобов`язана компенсувати йому матеріальні збитки (шкоду) у розмірі упущеної вигоди розрахованої з середніх показників вартості тони кукурудзи, затрат на її вирощення та урожайності по Полтавській області за 2018 рік.

Відповідно до відомостей міністерства юстиції України засновниками ФГ «Едем 2015» є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно з протоколом загальних зборів членів ФГ «ЕДЕМ 2015» від 20 лютого 2018 року, а саме з питанням №2 (прийняття рішення про розподіл прибутку господарства) члени господарства вирішили, що прибуток в 2018 та 2019 роки буде отримувати тільки голова господарства ОСОБА_1 , який вніс на рахунок ФГ «ЕДЕМ 2015» власні кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги Господарству у розмірі 155 000 грн.

У позові ОСОБА_1 просив стягнути з СФГ «Світанок» на його користь суму упущеної вигоди, заподіяної незаконними діями службових осіб СФГ «Світанок» у розмірі 612 220, 67 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2019 рок відмовлено за безпідставністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Світанок» на його користь упущеної вигоди, заподіяної незаконними діями службових осіб Селянського (фермерського) господарства «Світанок» у розмірі 612 220 грн. 67коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 6122 грн. 21 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Селянського (фермерського) господарства «Світанок» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 39 000 грн. 00 коп.

З рішення суду не погодився ОСОБА_1 , який його оскаржив, просив скасувати, оскільки вважає, що судом невірно стягнуто з нього судовий збір. У скарзі посилається на те, що він є інвалідом війни, а тому звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п.13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не було доведено факт дій відповідача, які б виразилися у використанні вказаних в позові земельних ділянок, на які позивачем було оформлено та зареєстровано право оренди, внаслідок чого він не міг би здійснити обробіток земельних ділянок, реалізувати свій бізнес-план та відповідно зазнав втрат через дії відповідача.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів зауважує наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим, Господарський процесуальний Кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин; справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності (пункти 1, 3 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно ч.1, ч.4 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФГ «ЕДЕМ» є юридичною особою, засновниками та відповідно членами господарства є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, третьої статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Таким чином, предметом спору у цій справі є право ОСОБА_1 , як учасника (члена) фермерського господарства на отримання частки прибутку (дивідендів) ФГ «ЕДЕМ», що відноситься до реалізації учасником (членом) господарства своїх корпоративних прав. Відповідачем у справі також зазначено юридичну особу - СФГ «Світанок».

З огляду на предмет і підстави позову, визначене позивачем коло відповідачів у справі, зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей спір належить до юрисдикції господарського суду, оскільки за суб`єктним складом належить до юрисдикції саме господарського суду.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про закриття провадження по справі з огляду на те, що вирішення даного спору не належить до цивільної юрисдикції.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2019 рокускасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 377, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2019 року- скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства "Світанок", третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення упущеної вигоди- закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення із даним позовом в порядку господарського судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов