ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 січня 2020 року

м. Харків

справа № 629/6642/18

провадження № 22-ц/818/384/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області про скасування незаконно нарахованої суми за комунальні послуги за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 вересня 2019 року, постановлене під головуванням судді Смірнової Н.А., в залі суду в місті Лозова Харківської області (повний текст судового рішення складено 04 жовтня 2019 року), -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області про скасування незаконно нарахованої суми за комунальні послуги.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 вересня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано нараховані Комунальним підприємством «Теплоенерго» ОСОБА_1 суми за фактично неотримані послуги по теплопостачанню за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2012 року по 01.03.2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що позивач звернувся до Постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та установку автономного обладнання в квартирах багатоповерхових будинків виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, та отримав дозволи на отримання технічних вимог та на виготовлення проекту 27.09.2007 року та 07.11.2007 року. Проте 09.12.2007 року набрав чинності Наказ №169 Мінжитлокомунгоспу відповідно до якого відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках стало можливим лише при відключенні житлового будинку вцілому, а не окремої квартири. На час набрання чинності вищевказаного Наказу №169 процедура відключення квартири позивача від мережі централізованого теплопостачання ОСОБА_1 не була завершена, а підстави для припинення здійснення нарахувань за послуги з централізованого опалення були відсутні. Позивач не довів, що відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснено ним в порядку, передбаченому Правилами від 21.07.2005 року, а не самовільно. Тому подальші дії позивача характеризуються як самовільне відключення споживача від системи централізованого опалення з порушенням установленого порядку, що не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, просив відхилити апеляційну скаргу відповідача, а рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 вересня 2019 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 вересня 2019 року оскаржується відповідачем в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 . Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що квартира позивача відключена від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, проте відсутність акту про відключення квартири виникла не з вини позивача, тому наявні підстави для припинення здійснення нарахувань за теплову енергію за послуги з централізованого опалення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року було прийнято рішення про надання дозволу на отримання технічних вимог щодо установлення автономного газового опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з протоколу № 23 від 27 вересня 2007 року засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та установки автономного обладнання в квартирах багатоповерхових будинків (а.с.5).

07 листопада 2007 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення проекту щодо відключення квартири від централізованого опалення та відключення автономного газового опалення квартири АДРЕСА_1 згідно витягу з протоколу № 24 від 07.11.2007 року засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та установки автономного обладнання в квартирах багатоповерхових будинків (а.с.6).

Відповідно до акту про прийом закінченого будівництвом об`єкту системи газопостачання від 09 червня 2008 року, будівельно-монтажні роботи виконані в повному обсязі у відповідності з проектом, вимоги ДБН В.2.5-20-2001 и Правил безпеки систем газопостачання в Україні; пред`явлена к прийому житлова квартира вважається прийнятою замовником разом з належною документацією з 17 січня 2012 року (а.с.8).

У довідці Приватного підприємства «Бумеранг-2» № 341 від 14.10.2008 року зазначено, що здійснено відключення квартири від централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а також виконаний монтаж автономного опалення (а.с.7).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з заявою про зняття його квартири АДРЕСА_1 з прямих розрахунків за теплоенергію з 14.10.2008 року у зв`язку із встановленням автономного опалення (а.с.9). Проте йому було відмовлено (а.с.10-12).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що для установки автономного опалення він зібрав всі необхідні документи і виконав вимоги технічних умов, отримав дозвіл на установку автономного опалення. 14.10.2008 року комунальне підприємство, яке обслуговує будинок, від`єднало методом газової сварки, згідно наданого дозволу, централізоване опалення і видав довідку, що централізоване опалення від`єднане та встановлене згідно дозволу автономне опалення у його квартирі. Лозівською філією ВАТ «Харківгаз» був змонтований і запущений до роботи котел автономного опалення, про що був складаний відповідний акт. Після остаточного монтажу та запуску автономного опалення квартира була знята з прямих розрахунків за централізоване опалення, але відповідачем продовжується нарахування сум за фактично неотримані послуги. У зв`язку з цим, з урахуванням уточнених позовних, ОСОБА_1 просив суд скасувати незаконно нараховані КП «Теплоенерго» суми за фактично не отримані послуги по теплопостачанню з 14.10.2008 року.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005року № 630, з послідуючими змінами.

Відповідно до пунктів 24,25 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до п.2.1. Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання", затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 N 4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 р. за N 1478/11758, для вирішення питання відключення житлового будинку від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Згідно до Наказу, Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача квартири або уповноваженого ним особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Матеріали справи свідчать про те, що квартиру АДРЕСА_1 було відключено від централізованого опалення і гарячого водопостачання у відповідності до вимог Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 № 630, а також відповідно до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання", затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 N 4.

При цьому таке відключення не є самовільним, оскільки здійснено відповідно до дозволів, отриманих згідно рішень постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та установку автономного обладнання в квартирах багатоповерхових будинків.

У довідці Приватного підприємства «Бумеранг-2» № 341 від 14.10.2008 року зазначено, що здійснено відключення квартири від централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а також виконаний монтаж автономного опалення (а.с.7).

Сторони не заперечують, що після остаточного монтажу та запуску автономного опалення квартира позивача була знята з прямих розрахунків за централізоване опалення, але відповідачем продовжується нарахування сум за фактично неотримані послуги.

Відповідач зазначає, що у КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області відсутня інформація про надходження затвердженого Комісією акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, розташованої за адресою позивача, та копія даного акта, що унеможливлює скасування нарахувань за неотримані послуги.

Натомість відсутність акту виникла не з вини позивача.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування нарахувань КП «Теплоенерго» ОСОБА_1 суми за фактично неотримані послуги по теплопостачанню за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2012 року по 01.03.2018 року, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 до Порядку № 4 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Натомість процедура відключення квартири позивача від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання відбулася до внесення зазначених змін до Порядку.

Посилання апелянта на те, що на час набрання чинності вказаного Наказу №169, процедура відключення квартири позивача від мережі централізованого теплопостачання ОСОБА_1 не була завершена, - спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того, що підключення автономного опалення за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено у відповідності до вимог закону. Лише відсутність акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП унеможливлює скасування нарахувань позивачу за неотримані послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук