КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/4221/20 Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11247/2020 Головуючий: Гаращенко Д. Р.

28 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Фумельова Іллі Олександровича представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Публічне акціонерне товариство «Укрпластик», ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (далі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПИТАЛ») звернулось до суду із скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Просило визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лагоцької В.Ф. від 29 травня 2019 року про закінчення виконавчого провадження 42616810.

В обґрунтування скарги зазначило, що 29 травня 2019 року постановою заступника начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лагоцької В.Ф. закінчено виконавче провадження №42616810 з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає дії державного виконавця та постанову про закінчення виконавчого провадження неправомірними, оскільки було порушено вимоги ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» тане перевірено усіх обставин щодо повного виконання боржником рішення суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року скаргу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Фумельов І.О. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на дії державного виконавця.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що заінтересованою особою у справі повинно бути Дніпровський РВ ДВС м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Судом першої інстанції не було залучено ОСОБА_1 до участі в справі, хоча оскаржуване рішення суду впливає на її права та обов`язки.

Зазначив, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" не довело належними та допустимими доказами перехід від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги до ОСОБА_2 .

Апелянт вважає, що скаржник надав недостовірні докази суду першої інстанції, а суд у порушення норм процесуального права незаконно прийняв їх як належні та достовірні.

Реально сплачену суму на виконання рішення суду від 12 березня 2010 року, за яким відкрито виконавче провадження, можливо перевірити виключно за даними виконавчої служби.

Надана скаржником довідка ТОВ «ОТП Факторинг» не є первинною бухгалтерською документацією, а тому не може підтвердити дійсно сплачену суму коштів у рахунок погашення боргу.

На думку апелянта скаржником не доведено незаконності дій державного виконавця, оскільки докази, на які він посилається, є недостовірними та неналежними.

29 вересня 2020 року ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" подало відзив на апеляційну скаргу, зазначило, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, ухвала суду постановлена на підставі з`ясованих обставин справи з дотриманням норм процесуального права, просив скаргу залишити без задоволення, ухвалу без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 березня 2010 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість по кредитному договору №CL-006/1039/2006 в сумі 12 340,51 (дванадцять тисяч триста сорок) дол. США та 6 819 (шість тисяч тринадцять) грн 33 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати: судовий збір в розмірі 149,99 дол. США та 60,14 грн, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

17 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ "Вердикт Капітал" був укладений Договір факторингу №3-09/18, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № CL - 006/1039/2006 від 08 червня 2006 року, укладеного між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_1 , перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", а тому ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" є правонаступником позивача за вищевказаною заборгованістю.

У подальшому на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2010 року 8 березня 2019 року ЗАТ "ОТП Банк" було видано дублікати виконавчих листів №2-309/1-10.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2019 року замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, м. Київ, 04053) у справі №2-309/1-10 р. за позовною заявою Закритого акціонерного товариства ОТП Банк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року поновлено ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" річний строк пред`явлення до виконання виконавчих листів №2-309/1-10 на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору № CL - 006/1039/2006 в сумі 12 340,51 дол. США, та 6 819 грн 33 коп. та солідарне стягнення з зазначених осіб судових витрат: судовий збір в розмірі 149,99 дол. США та 60,14 грн, а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

Постановою Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 25 березня 2014 року відкрито виконавче провадження №42616810 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-309/1/2010, виданого 07 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва.

29 травня 2019 року заступником начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лагоцькою В.Ф. було винесено постанову про закінчення виконавчого №42616810 з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України Про виконавче провадження.

Задовольняючи скаргу ТОВ`ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", суд першої інстанції прийшов до висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена у порушення вимог п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не було з`ясовано обставин щодо залишку заборгованості боржника за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2010 року у справі № 2-309/1-10.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 зазначеної статті передбачені права та обов`язки виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно із положеннями ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що заступник начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лагоцька В.Ф. у порушення вимог п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", не з`ясувавши усіх обставин щодо залишку заборгованості боржника за рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 березня 2010 року у справі №2-309/1-10, своєю постановою від 29 травня 2019 року закінчила виконавче провадження по примусовому стягненню коштів з боржників.

Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» від 13 лютого 2020 року за №10557 сума заборгованості за Кредитним договором №CL-006/1039/2006 від 08 червня 2006 року у боржників станом на 17 вересня 2018 року становила 5 550,14 доларів США та погашення за даним кредитним договором в період з 17 вересня 2018 року по 12 лютого 2020 року не відбувалось.

Доказів на спростування доводів скаржника суду не було надано.

Також суду не надано доказів про погашення боржниками заборгованості за виконавчими листами.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо незалучення судом першої інстанції до участі в справі участі ОСОБА_1 оскільки питання стосується безпосередньо стягнення коштів з ОСОБА_2 ( а.с. 12-14)

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення або не доведення сторонами обставин в справі вирішується судом при ухвалені рішення.

Апелянт та інші учасники процесу не довели суду першої інстанції того, що не відбувся перехід від ТОВ «ОТП Факторинг України» до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" прав вимоги.

Доказів надання стороною недостовірних доказів суду колегією суддів не встановлено, так як і порушень з боку суду першої інстанції норм процесуального права.

При ухвалені рішення суд першої інстанції керується наявними в матеріалах справи доказами.

Виконавча служба та інші учасники процесу не надали суду першої інстанції доказів погашення боржниками суми боргу за виконавчими листами та обґрунтованості дій щодо закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційну скаргу належіть залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Фумельова Іллі Олександровича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду з підстав визначених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2020 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль