Справа № 235/1876/20
Провадження № 2/234/3297/20
Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючої судді - Переверзевої Л.І.,
секретаря - Горбатової Л.І.
позовну заяву керівника Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, -
Керівник Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, посилаючись на наступні обставини.
07.11.2019 року о 21:00 годині на водоймі с Тимофіївка Новоолексіївської сільської ради Покровського району Донецької області ОСОБА_1 здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову - сіткою лісковою та упіймав 3 шт. карася сріблястого, 3 шт. щуки та 23 шт. плітки, загальною вагою 4 кг.
Головним державним інспектором Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області 07 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 складено протокол за № 002556 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП. (грубе порушення правил рибальства).
Постановою Красноармійського міського суду Донецької області по справі № 234/8356/19 від 23.01.2020 року, яка набрала законної сили 04.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - 340 гривень штрафу з конфіскацією знаряддя лову та без конфіскації незаконно добутих водних ресурсів.
Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою КМУ № 1209 від 21.11.2011 року, державним інспектором Управління державного агентства рибного господарство у Донецькій області проведено розрахунок збитків, заподіяних внаслідок незаконного вилову риби ОСОБА_1 , що склало 3026,00 гривень.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом не вирішено питання про відшкодування шкоди, і на дійсний час Управлінням Державного агентства рибного господарства у Донецькій області не використано, покладеного на нього повноваження щодо стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби.
Просили стягнути з ОСОБА_1 шкоду, заподіяну незаконним виловом риби у розмірі 3026,00 гривень та витрати на сплату судового збору - 2102,00 гривень.
Представник Краматорської міської прокуратури Донецької області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про розгляд справи, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву не надав. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини.
Відповідно до протоколу № 002556 від 07 листопада 2019 року, складеного головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Голубом Д.О., встановлено, що ОСОБА_1 07.11.2019 року о 23:30 год. на водоймі с Тимофіївка Новоолексіївської сільської ради Покровського району Донецької області здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову - сіткою лісковою та упіймав 3 шт. карася сріблястого, 3 шт. щуки та 23 шт. плітки, загальною вагою 4 кг. У протоколі вказано, що своїми діями відповідач грубо порушив ст.63 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства.
Постановою Красноармійського міського суду Донецької області по справі № 234/8356/19 від 23.01.2020 року, яка набрала законної сили 04.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - 340 гривень штрафу з конфіскацією знаряддя лову та без конфіскації незаконно добутих водних ресурсів.
Розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах, проведено на підставі такс для обчислення розміру шкоди, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року. Згідно цього розрахунку, матеріальна шкода, завдана незаконним виловом цінних порід риби, завдана ОСОБА_1 становить 3026,00 гривень
Відповідно до ч.2 ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно із ч.1 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.
Якщо держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.
У судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п.2 ч.1 ст.2 Закону).
У пункті 3 ч.1 ст.131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, таким є Закон України «Про прокуратуру».
У частині 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.
Відповідно до п.п.1,2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Зазначеним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність її захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.185 ЦПК України.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч.4, ч.5 ст.56 ЦПК України).
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16ц (провадження № 14-104цс19).
У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, відповідно до якого сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області створене постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» як правонаступник Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Донецькій області.
При зверненні до суду з даним позовом керівник Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області на виконання вимог ч. 4 ст. 56 ЦПК України, в позовній заяві належним чином обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та надав докази не здійснення цим органом захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.
Отже, прокурором при пред`явлені позову було дотримано процедуру доведення необхідності звернення до суду з даним позовом.
З огляду на це, суд приходить до висновку, що звернення прокурора до суду відповідає законній меті, оскільки як суспільний, так і державний інтерес беззаперечно присутній. Протиправний вилов риби та невідшкодування заподіяної цим шкоди такому інтересу не відповідає, а невжиття, уповноважених державою органів здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, заходів, спрямованих на усунення порушень чинного законодавства, є очевидним.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.
Аналогічні положення закріплено ст.ст.3,5 Закону України «Про тваринний світ», ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Згідно п.9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року №1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Держкомрибгоспом за погодженням з Мінекобезпеки.
Пунктом 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, визначено, що забороняється лов водних живих ресурсів, зокрема: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; без наявності відповідних документів, що дають право на здійснення лову в окремих водоймах.
Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4, ч.5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.
За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена постановою Красноармійського міського суду Донецької області по справі № 234/8356/19 від 23.01.2020 року, яка набрала законної сили 04.02.2020 року.
З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлена протиправність дій ОСОБА_1 , якими завдано шкоду, суд висновку про наявність підстав для відшкодування такої шкоди шляхом компенсації останнім вартості виловленої незаконним шляхом риби у розмірі 3026,00 гривень, який розраховано у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів №1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».
На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102,00 гривень. .
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12,13,76-81,89,141 ЦПК України, суд,-
Позов заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Прокуратури Донецької області (Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Університетська, 6) судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Л. І. Переверзева