Справа № 1522/6850/12
Провадження № 4-с/522/131/20
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Семенішина Ю.М. на дії державного виконавця,

встановив:

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Семенішиної Ю.М., заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2 . Заявник просить:

1)Поновити строк звернення до суду з даною скаргою;

2)Прийняти до розгляду скаргу на дії державного виконавця ВП № 39116070 щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2012 (провадження № 2/1522/7441/12, справа № 1522/6850/12);

3)Встановити дійсним розмір заборгованості аліментів за спірний період: з жовтня 2019 по червень 2020;

4)Визнати дії державного виконавця у ВП № 39116070 з розрахунку заборгованості аліментів, присудженими у частці від заробітку, на 01.07.2020 у сумі 14 620, 50 грн незаконним;

5)Зобов`язати державного виконавця у ВП № 39116070 усунути порушення в розрахунку заборгованості аліментів на 01.07.2020 року.

6)Всі судові витрати покласти на Відповідача.

Скаржник зазначає, що на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) знаходиться ВП № 39116070 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно у відповідності з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2012 року.

Виконавче провадження відбувається на підставі виконавчого листа № 1522/6850/12, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 01.07.2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 21.03.2012 року.

10.07.2020 року у поштовому відділенні 65012 м. Одеси ОСОБА_1 , отримав розрахунок заборгованості по аліментам, складений 01.07.2020 року державним виконавцем Ю.М. Семенішиною з сукупним розміром заборгованості на 30.06.2020 у сумі 14 620,50 грн.

З наведеним розрахунком державного виконавця Скаржник повністю не згоден за наступними обставинами.

Відповідно до наказу Одеського НДІСЕ № 122-к від 12.09.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » інститутом була нарахована компенсація за невикористані щорічні відпустки тривалістю 150 календарних днів (7 місяців відпустки, включно з квітнем 2020 року) та з сумісним заробітком за вересень 2019 року у сумі 54 837,39 (за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб 18% - 9870,73 грн. та військового збору 1,5% - 822,56 грн., розрахунок 1/6 проводиться від суми у 44 144,1 грн.) були відраховані виплати за виконавчим провадженням № 39116070 в розмірі 1/6 у сумі 7 357,35 грн.

На даний час ОСОБА_1 не працює, є пенсіонером за віком. У травні 2020 року з 03.06.2020 року призначена пенсія у сумі 3165,65 гри. (отримав за червень 2020 у сумі 2954,61 грн.), яка далі має бути розміром для обчислювання 1/6 від доходу за місяці травень та червень 2020 року (до оплати аліментів 492,44 грн.). Дані обчислення добровільно скаржником проведені за 05.06.2020 року та оплачені 17.07.2020 року на рахунок ВДВС у м. Одесі у сумі 1000 грн.

Вважає, що дії державного виконавця Семенішиної Юлії Миколаївни у ВП № 39116070 з розрахунку заборгованості аліментів, присудженими у частці від заробітку, на 01.07.20 у сумі 14 620,50 грн. є незаконними, оскільки заборгованість ОСОБА_1 вказаному розрахунку була визначена повторно (період з жовтня 2019 квітень 2020), в тому числі за завищеним розміром; а на час отримання Скаржником пенсії (червень 2020), виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості,, в тому числі для травня 2020 року.

Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року поновлено процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою та відкрито провадження.

02 вересня 2020 року від Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) до суду надійшов Відзив на скаргу ОСОБА_1 в якому зазначалось, що скарга ОСОБА_1 не обґрунтованою та заперечували проти її задоволення з наступних підстав.

Аліменти за даним виконавчим провадженням стягувались із заробітної плати боржника, доки 24.09.2019 року не надійшов лист з місця праці ОСОБА_1 щодо припинення утримання аліментів, у зв`язку із звільненням боржника.

Згідно із положенням частини другої статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Далі державним виконавцем було обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів виходячи із середньої заробітної плати у місті Одесі, оскільки на момент утворення заборгованості боржник офіційно не працював,.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, просив задовольнити скаргу повністю, надав пояснення що відтворюють зміст скарги.

Інші учасники справи не з`явились, були сповіщені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону визначено засади, при яких здійснюється виконавче провадження, а саме: верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність , диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність , гласність та відкритість виконавчого провадження , розумність строків виконавчого провадження , співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями , забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

В порядку ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Матеріалами справи встановлено, що у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі на виконанні знаходиться виконавчий лист № 1522/6850/12, виданий 01.07.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 21.03.2012 р

01.07.2020 року державним виконавцем Ю.М. Семенішиною зроблено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам з сукупним розміром заборгованості на 30.06.2020 у сумі 14 620,50 грн.

Аліменти за даним виконавчим провадженням стягувались із заробітної плати боржника, доки 24.09.2019 року на адресу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) не надійшов лист з місця праці ОСОБА_1 щодо припинення утримання аліментів, у зв`язку із звільненням боржника, що не оскаржується скаржником.

Відповідно до положень статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно Постанови Кабінету Міністів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 6 лютого 1993 р. N 146, утримання аліментів не провадиться з компенсації працівникові за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа при звільненні одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років.

Судом встановлено, що Відділом бухгалтерського обліку та звітності ОНДІСЕ МЮУ виплачено ОСОБА_1 компенсацію за не використані щорічні відпустки тривалістю 150 календарних днів, а саме:

- 15 календарних днів за період роботи з 14.09.2013 по 14.09.2014.

- 20 календарних днів за період роботи з 14.09.2014 по 14.09.2015.

- 24 календарних днів за період роботи з 14.09.2015 по 14.09.2016.

- 28 календарних днів за період роботи з 14.09.2016 по 14.09.2017.

- 28 календарних днів основної та 4 календарних днів додаткової відпустки за період роботи з 14.09.2017 по 14.09.2018.

- 30 календарних днів основної та 5 календарних днів додаткової відпустки за період роботи з 14.09.2018 по 16.09.2019. (а.с. 10)

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 при звільненні одержав компенсацію за відпустку яка не використана протягом кількох років.

Грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки після звільнення разом із іншими виплатами з місця роботи боржника є одним цільним доходом ОСОБА_1 за вересень 2019 року. Аліменти за виконавчим листом № 1522/6850/12 виданим 01.07.2013 року Приморським районним судом м. Одеси необхідно проводити щомісячно.

Тобто, бухгалтерією Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України відраховано 1/6 частина від цільного доходу боржника за вересень 2019 року з урахуванням грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки після звільнення.

Згідно із положенням частини другої статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Судом встановлено, що на момент утворення заборгованості боржник офіційно не працював, а державним виконавцем в межах повноважень було обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів виходячи із середньої заробітної плати у місті Одесі. З червня 2020 року аліменти стягуються з пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам станом на 01.08.2020 року.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги..

З урахуванням викладеного, вимоги скарги щодо визнання неправомірними дії ДВС щодо визнання дії державного виконавця у ВП № 39116070 з розрахунку заборгованості аліментів, присудженими у частці від заробітку, на 01.07.2020 у сумі 14 620, 50 грн не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 26, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Семенішина Ю.М. на дії державного виконавця залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 07 грудня 2020 року.

Суддя Л. М. Чернявська