Провадження № 2-п/522/83/20
УХВАЛА

02 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.

за участі секретаря Звонецької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 522/16061/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

02.09.2020 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року по справі № 522/16061/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що 18 червня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси виніс заочне рішення по справі № 522/16061/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, яким позов задоволено. Із таким рішенням відповідач не може погодитись, вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки обставини справи встановлені не в повному обсязі. Відповідач вважає, що рішенням суду було порушено вимоги, щодо прийняття заочного рішення, а саме не обізнаність відповідача про розгляд справи в суді, повістки він не отримував, іншим засобом зв`язку з ними не зв`язувалися. Відповідач вважає, що за таких обставин заочне рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року заява відповідача представника відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення прийнята до провадження судді Науменко А.В.

В судове засідання сторони з`явилися представник заявника ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 .

Представник заявника ОСОБА_4 на задоволенні заяви наполягала, вказала, що розписка підписана не тією датою, та під примусом. З заявою до поліції про написання розписки під примусом відповідач не звертався. Крім того, представник заявника ОСОБА_4 вказувала, що розписку не визнають, наголошувала, що письмова розписка це не договір позики, а розписка може бути видана тільки після укладення договору.

Позивач надав пояснення щодо заяви, заперечував проти задоволення в повному обсязі.

За вимогами правила ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви про перегляд заочного рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законодавець для скасування заочного рішення суду передбачає сукупність умов, а саме неявка в судове засідання з поважних причин та істотне значення доказів для вирішення справи.

Судом встановлено, 18 червня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 522/16061/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, яким позов задоволено.

Для перегляду судом заочного рішення необхідна наявність усіх підстав для перегляду передбачених ч.1 ст. 288 ЦПК України, які у заяві представника відповідача про перегляд заочного рішення відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був належним чином сповіщений про час розгляду справи. Так, відповідно до відповіді наданої з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомлення про виклик неодноразово було направлено на зазначену адресу. Відзиву, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.

Суд враховує, що заявником не додано належних доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають мати істотне значення для правильного вирішення спору та які не були відомі суду підчас задоволення заочного рішення.

Суд критично оцінює доводи представника заявника про те, що проходячи службу в правоохоронних органах міста Арциз, заявник написав «формальну» розписку через погрози, однак так і не звернувся з заявою до правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Відповідно до ч. 3ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо остаточності рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення судом першої інстанції, а значить заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.126, 287, 288 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення матеріали заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня постановлення даної ухвали (ч.4 с. 287 ЦПК України).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 07.12.2020 року.

Суддя Науменко А.В.