Справа № 278/815/17
Провадження №2-др/278/8/20
У Х В А Л А

іменем України

01 грудня 2020 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.

секретаря с/з - Яцюрук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької Світлани Леонідівни, Служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації про визнання договору купівлі-продажу частини будинку та частини земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №278/815/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької Світлани Леонідівни, Служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації про визнання договору купівлі-продажу частини будинку та частини земельної ділянки недійсним та стягнути із ОСОБА_2 на її користь 37950 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування заявлених вимог вказала, що ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2020 року прийнято відмову від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької Світлани Леонідівни, Служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації про визнання договору купівлі-продажу частини будинку та частини земельної ділянки недійсним та провадження закрито. Проте, при винесенні рішення судом не стягнуто з позивача на користь відповідача понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвоката, як це передбачено п.3 ст.142 ЦПК України.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали в повному обсязі та просила задовольнити її з підстав зазначених в ній.

Відповідач ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька С.Л. надіслали на адресу суду лист про розгляд справи у її відсутність (а.с.199, 200).

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Дане твердження також міститься в п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Слободяник П.В. на підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 37950 гривень подав:

- копію договору про надання правової допомоги б/н від 22 серпня 2019 року, укладеного між адвокатом Слободяник П.В. та ОСОБА_1 ;

- копію додаткового договору №1 від 22 серпня 2019 року, укладеного між адвокатом Слободяник П.В. та Горовою О.М.;

- копію квитанції від 08 жовтня 2019 року.

Згідно з пояснень адвоката ним надана наступна правова допомога:

1) співбесіда з ОСОБА_1 та надана консультація по збиранню вільних зразків підпису ОСОБА_5 ;

2) вивчення матеріалів цивільної справи в двох томах ;

3) окреме вивчення почеркознавчої експертизи, документів досліджуваних в ході її проведення, визначення її наукової обґрунтованості, повноти, оцінки дотримання прав сторін;

4) підготовка трьох адвокатських запитів по збиранню доказів;

5) вивчення документів наданих ОСОБА_1 з вільними зразками підпису ОСОБА_5 та візуальне порівняння його підпису в документах з підписом в довіреності від 05 квітня 2007 року;

6) вивчення матеріалів кримінального провадження №0000571 відносно ОСОБА_5 на предмет виявлення доказів з вільними підписами наближеними до дати видачі довіреності від 05 квітня 2007 року та можливих його свідчень щодо відчуження частини будинку на користь відповідача ОСОБА_6 ;

7) підготовка клопотання на призначення повторної почеркознавчої експертизи.

Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

З огляду на вищевикладене, суд самостійно визначає розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру, оскільки підготовка цієї справи в суді не вимагала великого обсягу аналітичної та технічної роботи, з огляду на що розмір таких витрат підлягає зменшенню, а тому суд стягує з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 82, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Доповнити ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької Світлани Леонідівни, Служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації про визнання договору купівлі-продажу частини будинку та частини земельної ділянки недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 07 грудня 2020 року.

Суддя: І.В.Зубчук