Справа № 2-1434/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Ладній О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подолянко І.А., стягувач ТОВ «Кей Колект», -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В., в якій просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В. стосовно винесення постанови у виконавчому провадженні № 25836896 про арешт коштів боржника від 01.02.2017 - неправомірними та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В. про арешт коштів боржника від 01.02.2017 у виконавчому проваджені № 25836896.

Свої вимоги мотивувала тим, що 16.06.2010 Подільським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.03.2007 в розмірі 5 921 049,51 грн.

24.02.2011 Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1434/10, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 5 921 049,51 грн.

12.04.2011 на підставі даного виконавчого листа, головним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магдою С.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 25836896, на підставі якої було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .

У вказаному виконавчому провадженні було проведено процедуру реалізації майна ОСОБА_1 з прилюдних торгів, а саме реалізовано чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , за рахунок чого було погашено заборгованість перед стягувачем.

На підставі проведених торгів було винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту та скасування заборони на його відчуження від 02.10.2013.

01.02.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В. була винесена постанова про арешт коштів боржника. Якою було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .

Про вказану постанову скаржник дізналася 18.04.2017 з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Відповідно до ст. 449 ЦПК України, останнім днем строку подання скарги є 28.04.2017.

Вона вважає, постанову від 01.02.2017 незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства України № 512/5 від 02.04.2012.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.07.2019 було замінено старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В. на начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подолянко І.А., та залучено ТОВ «Кей Колект», як заінтересовану особу.

Представник скаржника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, з підстав викладених у скарзі, просив скаргу задовольнити.

Особа рішення, дія і бездіяльність якої оскаржується - державний виконавець в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Кей Колект» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі, проти задоволення скарги заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.06.2010 Подільським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.03.2007 в розмірі 5 921 049,51 грн.

24.02.2011 Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1434/10, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 5 921 049,51 грн.

12.04.2011 на підставі даного виконавчого листа, головним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магдою С.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 25836896, на підставі якої було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .

У вказаному виконавчому провадженні було проведено процедуру реалізації майна ОСОБА_1 з прилюдних торгів, а саме реалізовано чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , за рахунок чого було погашено заборгованість перед стягувачем.

На підставі проведених торгів було винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту та скасування заборони на його відчуження від 02.10.2013 (а.с. 5)

01.02.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В. була винесена постанова про арешт коштів боржника. Якою було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (а.с. 5).

Про вказану постанову скаржник дізналася 18.04.2017 з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Відповідно до ст. 449 ЦПК України, останнім днем строку подання скарги є 28.04.2017, що підтверджується фотографією екрану (а.с.7).

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до абз. 1 п. 8 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства України № 512/5 від 02.04.2012, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

З цього вбачається, що перед винесенням постанови від 01.02.17 державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишний А.В. мав перевірити наявність відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_1 в конкретних банківських установах, дізнатися реквізити таких рахунків, якщо вони є, та зазначити яка саме сума та в якій валюті підлягає арешту. Також в постанові не зазначено реквізити рахунків в банківських установах, на яких знаходяться кошти, не відомо в якій валюті і чи взагалі є на рахунках кошти.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги законодавства та документи, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 353, 447, 451, 452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подолянко І.А., стягувач ТОВ «Кей Колект» - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В. стосовно винесення постанови у виконавчому провадженні № 25836896 про арешт коштів боржника від 01.02.2017.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В. про арешт коштів боржника від 01.02.2017 у виконавчому проваджені № 25836896.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Васильченко