УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 року місто Чернігів

Справа №751/8159/19

Провадження №4-с/751/10/20

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Дасюк Н. В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качура Володимир Володимирович

заінтересована особа - ОСОБА_2

представник заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качури Володимира Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 -

Встановив:

І. Стислий виклад позиції заявника

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою про визнання незаконними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качури Володимира Володимировича у виконавчому провадженні №40039833 щодо здійснення 16.10.2019 року опису та арешту 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання незаконною та скасування постанови у виконавчому провадженні №40039833 про опис та арешт 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-4).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Чернігова перебуває виконавче провадження №40039833 з виконання виконавчого листа Ріпкинського районного суду Чернігівської області №2/743/69/13 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 745 575,20 грн та судового збору в сумі 3 219 грн. По даному виконавчому провадженню державним виконавцем 16.10.2019 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника: 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 . Із вказаною постановою не згодна та вважає її протиправною з тих підстав, що в рамках виконавчого провадження 23.11.2016 року вже було накладено арешт на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, згідно свідоцтва про право власності на будинок від 15.09.2006 року їй належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними спорудами. Вказані обставини досліджувались Новозаводським районним судом м. Чернігова у справі №751/11092/16-ц і було встановлено, що згідно технічного паспорту, виготовленого 21.01.2009 року, на земельній ділянці АДРЕСА_2 А АДРЕСА_3 . Таким чином, державний виконавець без проведення перевірки повторно наклав арешт на той самий будинок. Крім того, до складу домоволодіння на АДРЕСА_1 6,4 входять надвірні будівлі і споруди, про які державний виконавець не вказав у постанові про накладення арешту. Також державним виконавцем порушено вимоги ч.3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», суми стягнення на час арешту останній не визначив. В порушення приписів закону державний виконавець без зазначення залишку суми заборгованості за виконавчим документом незаконно почав процедуру звернення стягнення на будинок, що є її єдиним житлом. Крім того, постанову про опис та арешт майна боржника від 16.10.2019 року винесено з порушенням строків, передбачених ст.13, ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05 листопада 2019 року відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду.

Заявник та її представник в судовому засіданні скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качура В.В. судовому засіданні скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

Учасники справи після перерви в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від заявника у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, скаргу підтримує.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України після перерви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Чернігова перебуває зведене виконавче провадження з виконання виконавчого листа Ріпкинського районного суду Чернігівської області №2/743/69/13 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 745 575,20 грн та судового збору в сумі 3 219 грн; виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №2/751/1230/15 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «ВЛД-Компані» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 228 967,98 грн (а.с. 39-40, 56-58).

Боржником за зведеним виконавчим провадженням є ОСОБА_1 , стягувачем є ОСОБА_2 (а.с.68).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частина будинку за адресою АДРЕСА_4 (а.с.48).

Відповідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №12237 від 21.10.2019 року боржник ОСОБА_1 зареєстрована на АДРЕСА_2 (а.с.10).

01.10.2019 року стягувач ОСОБА_2 звернувся до виконавчої служби з клопотанням про вчинення виконавчих дій (а.с.38).

01.10.2019 року державний виконавець отримав інформацію з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно, відповідно якої за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частину будинку за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 36-37).

16 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качурою В.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою накладено арешт на 1/2 частину будинку А-2 за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:048:5132 (а.с.5-6).

Згідно супровідного листа Центрального відділу ДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області 16.10.2019 року постанова про опис та арешт майна боржника направлена на адресу стягувача та боржника, для відома (а.с.23).

Також, із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції 20.03.2014 року та 23.11.2016 року, при примусовому виконанні виконавчого листа де боржником є ОСОБА_1 , виносились постанови про арешт майна боржника, а саме: арешт на 1/2 частини будинку А-2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7, 111-114, 131-134).

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 09 лютого 2017 року відмовив у задоволенні скарги щодо визнання неправомірними дій державного виконавця з визначення вартості майна боржника та визнання нечинним звіту про оцінку 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 ; зупинення передачі на реалізацію 1/2 частини вищевказаного будинку (а.с.8-9).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 18 цього Закону України виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

05 жовтня 2016 року набрали чинності Закон України «Про виконавче провадження» та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», відповідно до п.1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення».

Відповідно до ч. 1. ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження`арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніше, як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Тлумачення статей 10, 18, 51, 56 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду і може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За змістом ч.3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Таким чином, на виконання вимог частини третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем у постанові про опис та арешт майна боржника було зазначено суму заборгованості за виконавчим листом №2/743/69/13, в рахунок забезпечення погашення якої й було накладено арешт, а також було вказано загальну площу будинку, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, кількість поверхів, на яких розташоване приміщення (квартира).

Посилання представника заявника на те, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови не зазначив розмір суми, з урахуванням якої слід накласти арешт на майно боржника є помилковим, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови (а.с.5-6), державний виконавець зазначив розмір суми звернення стягнення, яка підлягає стягненню - 745 575,20 грн, тобто зміст постанови відповідає вимогам статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи скарги про порушення державним виконавцем строків винесення постанови про арешт та опис майна боржника не є підставою для скасування такого рішення з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніше, як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Положеннями абз. 3 ч. 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено строки для винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, яка виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, після отримання 01.10.2019 року державним виконавцем інформації про наявність у боржника майна - 1/2 частини будинку А-2 за адресою: АДРЕСА_1 , державний виконавець здійснив опис та арешт лише 16.10.2019 року.

Відповідно до положень ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Крім того, не заслуговують на уваги і доводи скарги стосовно того, що державним виконавцем повторно накладено арешт на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_2 , оскільки згідно постанови від 16 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качурою В.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів), якою накладено арешт саме на 1/2 частину будинку А-2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно арешт на 1/2 частину будинку А-2 за адресою: АДРЕСА_1 не накладався (а.с.152-153).

Доводи скарги у тій частині, що державним виконавцем у постанові про опис та арешт майна боржника не вказано про наявність господарських будівель та споруд не можуть бути прийняті в якості підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця, оскільки предметом вимог заявника в даній категорії цивільних справ, є вимога про відновлення його порушених прав і свобод, а вказаними діями державного виконавця ніяким чином не порушені права і свободи ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вищезазначених обставин, та з врахуванням існуючої у заявника заборгованості, суд вважає дії державного виконавця Качури В.В. при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника від 16.10.2019 року правомірними, та здійсненими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні і у її задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В той же час частиною п`ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 761/14012/17.

Враховуючи те, що заявник оскаржувану постанову про опис та арешт майна боржника отримала 19.10.2019 року, а зі скаргою звернулась 01.11.2019 року, а тому строк звернення до суду вважається не пропущеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 258-260, 448-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

Ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качури Володимира Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 відмовити повністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 07.01.2020 року.

Заявник - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качура Володимир Володимирович (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд.118, м. Чернігів, 14027)

Заінтересована особа - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Н. В. Маслюк