Справа №601/1654/20
Провадження № 2/601/581/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Тимощук О.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області та Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ у Кременецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області та Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ у Кременецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну частку (пай).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що він працював у колгоспі «Ленінським шляхом» пізніше перейменованого в КСП «Горинь» з 15.07.1986 року по 14.11.1986 рік та 16.03.1989 року по 20.03.1994 рік. 15 травня 1989 року позивача було прийнято в члени даного колгоспу на підставі протоколу № 2 засідання загальних зборів членів колгоспу «Ленінським шляхом» села В.Горянка Кременецького району Тернопільської області, що підтверджується Архівним витягом № 03-01/686 від 17.06.2020 року, виданого Архівним відділом Кременецької РДА. Цим же витягом підтверджується, що в документах архівного фонду колгоспу «Ленінським шляхом» в наявних протоколах зборів та протоколах засідання правління за 1994 рік даних про виключення позивача із членів колгоспу не має.

Роздержавлення і приватизація земель колгоспу «Горинь» розпочалась в 1995 році. 11 липня 1996 року на підставі рішення ради народних депутатів В. Горянської сільської ради було видано Державний акт на право колективної власності на землю. Згідно даного Акту у колективну власність КСП «Горинь», що знаходився на території села В. Горянка, Кременецького району було передано 1458 га. землі.

Відповідно до Додатку №1 «Список громадян - членів КСП» позивач ОСОБА_1 відсутній у списку осіб членів КСП, що мали право на земельну частку (пай). Тобто, незважаючи на те, що він був членом КСП «Горинь» його помилково не було включено у вказані вище списки пайовиків, що мали право на отримання у власність земельної ділянки. Невнесення до зазначеного списку пайовиків особи, яка була членом колективного підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити особи права на земельну частку.

З огляду на викладене, позивач вважає, що на час видачі Державного акту на землю та на час набрання чинності Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року позивач був членом колгоспу «Горинь», що підтверджується даними із архівного витягу, був безпідставно не включений до списку членів підприємства, які мають право на земельну частку (пай), що не може позбавити його права на земельну частку, сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я безпідставно не видавався.

А тому, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 2,74 умовних кадастрових гектара за рахунок земель КСП «Горинь», що знаходяться на території колишньої Великогорянської сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

Представник відповідача Лопушненської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, попередньо надіславши на адресу суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Указом Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Список громадян, як додаток до державного акта, формується самим сільськогосподарським підприємством відповідно до статуту, розглядається та затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства та підписується головою місцевої ради і головою колективного сільськогосподарського підприємства. Іншими словами, називати себе співвласниками землі можуть лише ті члени колективного сільськогосподарського підприємства, чиї прізвища були у списку.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Позивачем не наведено доказів на підтвердження його членства у колгоспі «Горинь», якому була передана земля у колективну власність, що є необхідною умовою згідно вищевказаного Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» для набуття права на земельну частку (пай).

Подані позивачем архівні документи свідчать лише про те, що він був прийнятий в члени колгоспу «Ленінським шляхом». Однак, позивачем не було подано жодного доказу членства в КСП «Горинь» та підтвердження факту правонаступництва КСП «Горинь» прав та обов`язків колгоспу «Ленінським шляхом» на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю (статуту підприємства, заяв про прийняття в члени, рішення загальних зборів підприємства тощо).

Отже, оскільки на час видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Горинь» 11 липня 1996 року, позивач вже не працював у даному підприємстві, відповідно не міг бути його членом, тому не набув права на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Відділу у Кременецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

З довідки № 550 від 11.06.2020 року, виданої Лопушненською сільською радою слідує, що ОСОБА_1 працював у колгоспі «Горинь» з 15.07.1986 по 14.11.1986 та з 16.03.1989 по 20.03.1994 рік.

З довідки № 03-01/686 від 17 червня 2020 року, виданої архівним відділом Кременецької РДА Тернопільської області слідує, що в документах архівного фонду колгоспу «Ленінським шляхом» села В.Горянка, в наявному протоколі загальних зборів та в протоколі засідань правління за 1994 рік даних про виключення з членів колгоспу або звільнення з роботи ОСОБА_1 немає.

З довідки № 551 від 11 червня 2020 року, виданої Лопушненською сільською радою вбачається, що колгосп «Ленінським шляхом» 25 березня 1992 року було перейменовано у колгосп «Горинь».

З довідки № 552 від 11 червня 2020 року, виданої Лопушненською сільською радою слідує, що на підставі розпорядження сільського голови № 22 від 27 серпня 2013 року та згідно акту приймання-передачі № 1 від 28 серпня 2013 року, документи колгоспу «Горинь» було передано на тимчасове зберігання Великогорянській сільській раді, яка об`єдналася з Лопушненською сільською радою, згідно рішення № 454 від 10 серпня 2015 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

З довідки № 03-01/687 від 17 червня 2020 року, виданої архівним відділом Кременецької РДА Тернопільської області вбачається, що в документах архівного фонду № 206 колгоспу «Ленінським шляхом» села В.Горянка, в наявних протоколах загальних зборів та в протоколах засідань правління за 1989-1995 роки рішення про виключення з членів колгоспу або звільнення з роботи ОСОБА_1 немає.

З довідки № 29-19-0.29-216/109-20 від 04 серпня 2020 року слідує, що у Відділі у Кременецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області зберігається архівний екземпляр Державного акта на право колективної власності на землю серії ТР № 12 із списком членів КСП «Горинь». Земельна частка (пай) по КСП «Горинь» на території бувшої Великогорянської сільської ради Кременецького району Тернопільської області становить 2,74 умовні кадастрові гектари. Згідно земельно-облікових документів на території бувшої Великогорянської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, землі запасу (сільськогосподарського призначення) тим більше не розпайовані землі КСП «Горинь» відсутні.

З Державного акту на право колективної власності на землю Серії ТР № 12, виданого 11 липня 1996 року слідує, що КСП «Горинь» села В.Горянка, Кременецького району Тернопільської області, є власником землі, що передається у колективну власність 1458 гектарів землі, в межах згідно планом, який до нього доданий. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення В.Горянської сільської ради народних депутатів від 17 липня 1995 року.

Згідно додатку № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю Серії ТР № 12, ОСОБА_1 в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства - відсутній.

З копії трудової книжки-колгоспника Серії УКР № 3079513 від 10 травня 1990 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював у колгоспі «Горинь» з 15.07.1986 по 14.11.1986 та з 16.03.1989 по 25.05.1996 рік.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пункт 2 Указу Президента України від 08.08.1996 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначає, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до пункту 6 листа Верховного суду України від 29.10.2008 №19-3767/0/8-08 «Головам апеляційних судів Автономної Республіки Крим,областей, міст Києва та Севастополя» при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до статі 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. №2114-ХП "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї; з`ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"').

Суд вважає, що документи, надані на підтвердження позовних вимог, є неоднозначними та непереконливими.

Судом встановлено, що право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Список громадян, як додаток до державного акта, формується самим сільськогосподарським підприємством відповідно до статуту, розглядається та затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства та підписується головою місцевої ради і головою колективного сільськогосподарського підприємства. Тобто, називати себе співвласниками землі можуть лише ті члени колективного сільськогосподарського підприємства, чиї прізвища були у списку.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження його членства у колгоспі «Горинь» станом на 11 липня 1996 рік, якому була передана земля у колективну власність, що є необхідною умовою згідно Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» для набуття права на земельну частку (пай).

А тому, суд вважає, що посилання позивача на запис у трудовій книжці ОСОБА_1 , як на підтвердження вимог, є безпідставними, оскільки записи у його трудовій книжці свідчать про членство в КСП до видачі державного акту на землю.

Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК та Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. право на земельний пай особа набуває за наявності усіх трьох умов (перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акту), суд перевіряє саме ці обставини і, залежно від установленого, вирішує питання про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), однак доказів про виконання даних вимог ні позивачем, ні його представником суду не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, якщо громадянина помилково (безпідставно) не внесено до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення особи до списку-додатка. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Якщо згоди не досягнуто, спір відповідно до чинного законодавства України розглядається тільки в судовому порядку.

З огляду на викладене, підставою для надання права на земельну частку (пай) із земель резервного фонду особам, що були помилково (безпідставно) не включені до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю, може бути лише рішення суду.

Оскільки ОСОБА_1 не вчиняв ніяких дій, направлених на включення до списку додатка до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку до проведення розпаювання, не наполягав на перепаюванні після його проведення, не надав суду доказів перебування в членах КСП "Горинь" станом на 11 липня 1996 року (дата видачі державного акту на землю), а тому суд вважає, що право на земельну частку (пай), відповідно до порядку встановленого законом, позивач не набув.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Керуючись статтями 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, на підставі Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", суд,-

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області та Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ у Кременецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 2,74 умовних кадастрових гектара за рахунок земель КСП «Горинь», що знаходяться на території колишньої Великогорянської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач:Лопушненська сільська рада Кременецького району Тернопільської області, юридична адреса: село Лопушне, вулиця Т.Шевченка, 12, Кременецький район, Тернопільська область, .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, юридична адреса: місто Кременець, Тернопільська область.

Третя особа: Відділ у Кременецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, юридична адреса: вулиця Базарна, 7, місто Кременець, Тернопільська область.

Повний текст рішення виготовлено 08 грудня 2020 року.

Головуючий: