УХВАЛА

02 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 561/564/18

провадження № 61- 16849 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ :

13 листопада 2020 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду та просить поновити строк. Обставини, на які ОСОБА_1 посилається у касаційній скарзі є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить скасувати вказані судове рішення з передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстав, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному

судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 392 ЦПК України в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі № 6-2цс14, від 21 грудня 2016 року в справі № 274/4262/14-ц, у яких викладено висновки про застосування норми права в подібних правовідносинах та які не були враховані в постанові апеляційного суду.

З огляду на викладене, касаційна скарга подана на зазначені судові рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту, а також положень Закону України «Про судовий збір».

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Рівненського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Зарічненського районного суду Рівненської області справу № 561/564/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк до 02 січня 2021 року, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук