Провадження № 2/127/4724/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 18.09.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького МУЮ Вінницької області зроблено актовий запис № 2258. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилася донька ОСОБА_4 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2017 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2018 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 1 860,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На даний час неповнолітня донька сторін ОСОБА_4 потребує більшого догляду та коштів на навчання, розвиток дитини і таке інше. Крім того, ОСОБА_4 хворіє, скаржиться на низький рівень зору обох очей, проведеним обстеженням їй встановлено діагноз «Міопія слабкого ступеню, слабкість акомодації обох очей», рекомендовано постійне носіння окулярів, вправи для очей, апаратне лікування тощо, що також потребує значних фінансових витрат. Окрім того, позивач, яка на даний час є військовослужбовцем, проходить військову службу в м. Сєвєродонецьк Луганської області. Житло для проживання з донькою вона винаймає, щомісячна орендна плата становить 4000 гривень, додатково вона сплачує витрати по сплаті комунальних послуг, які є значними для позивача. Донька навчається в Сєвєродонецькому НВК «Спеціалізована школа-колегіум НаУКМА», навчальний процес в якій, відвідування гуртків, придбання книжок та всього необхідного шкільного приладдя потребують також значних витрат, які позивач не в змозі самостійно забезпечити. З урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне звернутись до суду з даним позовом та просити суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки до 3000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої ОСОБА_4 одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби її лікування.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08.01.2020 року до суду від представника відповідача - адвоката Власюка І.Т. надійшов відзив на позовну заяву з підтвердженням надіслання відзиву позивачу.

Відповідь на відзив позивач до суду не надала.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила позов задовольнити, пояснила, що вона проходить військову службу в м. Сєвєродонецьк, вона щомісяця несе витрати на винайм житла, зі сплати комунальних послуг, витрати, пов`язані з навчальним процесом доньки, відвідуванням гуртків, харчуванням, забезпеченням одягу. Крім того, донька має проблеми з зором, на усунення яких потрібні значні витрати. На запитання суду позивач повідомила, що до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування хвороб дитини вона не зверталася. На запитання суду також повідомила, що до 01.02.2019 року вона офіційно не працювала, мала щомісячний неофіційний дохід 2500 гривень. З того часу її фінансовий стан покращився, 01.02.2019 року вона влаштувалася на офіційну роботу та працює санітаром лабораторії мобільного госпіталю, зі щомісячним забезпеченням 10 тисяч гривень, але оскільки вона переїхала в іншу місцевість - її витрати збільшилися, також з часу останнього збільшення рішенням суду від 09 січня 2018 року розміру аліментів збільшився рівень споживчих цін.

Представник відповідача адвокат Власюк І.Т. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснив, що фінансовий стан відповідача з часу ухвалення рішення суду про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання доньки - не змінився, відповідач працює там же, де і раніше, стан його здоров`я несуттєво погіршився, у нього на утримання перебуває хвора мати. На запитання суду повідомив, що відповідач офіційно не оформлений по догляду за його батьками непрацездатного віку. Представник відповідача також зазначив, що стягнення з відповідача додаткових витрат, якими є витрати на лікування та на розвиток здібностей дитини у відповідних гуртках не може бути вирішене в межах розгляду справи про збільшення розміру аліментів, оскільки це зовсім інші підстави позову, що врегульовано ст. 185 СК України, та питання стягнення додаткових витрат має вирішуватись окремим рішенням суду, а не шляхом збільшення розміру аліментів. Обставин, які відповідно до ст. 192 СК України могли б стати підставами для вирішення питання про збільшення розміру аліментів позивач не наводить. Навпаки позивач в судовому засіданні вказала про покращення її фінансового стану, її переїзд на роботу в іншу місцевість не може слугувати підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, оскільки саме такий переїзд покращив її фінансовий стан. Матеріальний стан відповідача не змінився, він має проблеми зі здоров`ям, усунення яких потребує значних коштів, фінансових можливостей у відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той який вже стягується за попереднім рішенням суду про збільшення розміру аліментів відповідач не має. Просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2010 року, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2017 року (а.с.5-6).

В період шлюбу у сторін народилися донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.06.2011 року (а.с. 4).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2017 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошової сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2018 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 та вирішено щомісячно стягувати з відповідача аліменти в збільшеному розмірі - 1 860,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10).

Згідно копії договору оренди житлового приміщення від 02.06.2019 року позивач в м. Сєвєродонецьк Луганської області винаймає квартиру за грошові кошти в сумі 4000 гривень на місяць, окремо сплачує витрати за фактично надані комунальні послуги (а.с.22-23).

Згідно довідки №932 від 08.11.2019 року ОСОБА_4 навчається в 3 - Г класі Сєвєродонецького НВК «Спеціалізована школа-колегіум НаУКМА (а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом..

При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст.ст. 182, 184 СК України, має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З наведених вище норм Сімейного кодексу України слідує, що для ухвалення судом рішення про збільшення розміру аліментів перед судом має бути доведено належними та допустимими доказами наявність певних (визначених законом) обставин зокрема, але не обмежуючись, зміни матеріального стану позивача в сторону його погіршення, а як наслідок неможливість забезпечити рівень життя дитини на необхідному (достатньому) рівні; зміну матеріального стану платника аліментів, в сторону його поліпшення, що обумовлює можливість платника надавати дитині грошове утримання в збільшеному розмірі; зміну свого сімейного стану або сімейного стану відповідача, що обумовлює можливість забезпечувати спільну дитину на вищому рівні матеріального забезпечення; погіршення стану здоров`я одержувача аліментів, або поліпшення стану здоров`я платника аліментів.

Отже, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів визначений діючим СК України. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачем перед судом не доведено, а як наслідок судом не встановлено обставин зміни матеріального чи сімейного стану відповідача, що дало б підстави стверджувати про можливість збільшення розміру аліментів. Так само судом не встановлено обставин поліпшення стану здоров`я відповідача чи погіршення стану здоров`я позивача, що в силу закону також могло б слугувати (у разі встановлення) підставою для збільшення розміру аліментів.

Більше того, позивач в судовому засіданні стверджувала, що з часу останнього збільшення рішенням суду розміру аліментів її матеріальний стан покращився, оскільки позивач з 01.02.2019 року офіційно працевлаштувалась та має відповідний рівень офіційного щомісячного доходу в розмірі 10 тис. грн. Вказана обставина в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки повідомлена самим позивачем, а отже визнається нею.

Разом з тим, суд не приймає до уваги і посилання представника відповідача на те, що відповідач матеріально утримує свою хвору матір, оскільки доказів такого утримання суду надано не було.

Позивач в позовній заяві як на підставу для збільшення розміру аліментів посилається на те, що дитина має захворювання очей, її навчання та заняття в гуртках потребує додаткових витрат.

Разом з тим суд відхиляє такі доводи позивача в якості підстав для збільшення розміру аліментів та звертає увагу позивача на те, що вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування дитини чи на розвиток її здібностей можуть бути розглянуті судом у випадку пред`явлення відповідного позову на підставі ст. 185 СК України. Такі вимоги в межах розгляду цієї справи позивачем не пред`являлись.

Питання стягнення додаткових витрат врегульовано ст.185 СК України, якою регламентовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що витрати на лікування доньки позивача та відповідача (відновлення її зору) не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Витрати позивача на шкільне приладдя на переконання суду, входять до складу витрат на утримання дитини та аліментних зобов`язань.

Сам факт переїзду позивача на роботу в іншу місцевість не може слугувати підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, оскільки такий переїзд обумовлений її офіційним працевлаштуванням, що покращило її фінансовий стан.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року в розмірі 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду від 09.01.2018 року в розмірі 1860 гривень, є більшим 50 % від прожиткового мінімуму на дитину, який діє на цей час та який діятиме протягом 2020 року.

При цьому ч. 1 ст. 141 СК України передбачає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки дитини, в тому числі, щодо її утримання.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача збільшеного розміру аліментів виникли обставини які слугували б підставою для чергового їх збільшення, суд, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним доказам, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду заяви позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, рішенням суду відмовлено, суд прийшов до висновку про віднесення судових витрат на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 182,192 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 10.01.2020 року.

Суддя: