Номер провадження: 22-ц/813/7320/20
Номер справи місцевого суду: 509/3873/18
Головуючий у першій інстанції Козирський Є.С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Івкової Лариси Володимирівни на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом, який вподальшому уточнила, до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги, скасування рішення державного реєстратора та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є іпотекодавцем спірного майна за кредитним договором № 014/79729/82/80584 від 30 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 . Зазначає, що майно, яке було передано нею в іпотеку банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, вибуло з її володіння незаконно, шляхом відступлення прав вимоги фізичній особі, яка відчужила належне іпотекодавцеві майно третім особам, що стало підставою звернення до суду.

Разом з тим, позивач просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

- будинок відпочинку, загальною площею 54,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 333,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,112 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року заяву позивача задоволено. Накладено арешт на будинок відпочинку, загальною площею 54,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 333,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, площею 0,112 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення позову, шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок Овідіопольського районного суду Одеської області грошові кошти в сумі 1 360 880 грн. в рахунок забезпечення відшкодування збитків, які може понести ОСОБА_4 , через накладення на її майно арешту.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2018 року клопотання ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Овідіопольського районного суду Одеської області 65 000 грн. у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали. В іншій частині заяви відмовлено.

20 вересня 2018 року ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду 65 000 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.91-92).

У травні 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про зустрічне забезпечення, в якій просила визначити розмір зустрічного забезпечення в сумі 1 500 000 грн. та зобов`язати ОСОБА_1 внести вказану суму на депозитний рахунок суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали. Вказана заява мотивована тим, що вона від ОСОБА_6 отримала пропозицію щодо купівлі-продажу належного їй майна за ціною 1 500 000 грн., а оскільки на належний їй будинок та земельну ділянку накладено арешт, вона позбавлена можливості реалізувати це майно та отримати дохід, у зв`язку з чим зазнає збитки (а.с.115-117).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року клопотання ОСОБА_4 про зустрічне забезпечення задоволено частково. Визначено ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення в сумі 1 381 670 гривень та зобов`язано позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали. В іншій частині заяви відмовлено.

У зв`язку з не виконанням ОСОБА_1 вимог ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року були скасовані ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року про забезпечення позову та ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2018 року та від 04 червня 2020 року про зустрічне забезпечення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Івкова Лариса Володимирівна подала апеляційну скаргу.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Івкової Л.В. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з переломом пальця лівої ноги. Іншої мотивації у заяві не наведено, про проведення судового засідання в режимі відео конференції заявник не клопотав.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що сама по собі присутність належним чином повідомлених сторін на стадії апеляційного перегляду судових рішень не є обов`язковою. ОСОБА_2 мав достатньо часу та не був позбавлений можливості звернутися до суду з відзивом на апеляційну скаргу чи з письмовими поясненнями щодо обставин справи, якщо вважав що для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 недостатньо тих доказів, які є в матеріалах справи.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Забезпечення позову, в тому числі і зустрічне забезпечення регулюється розділом 1 главою 10 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1-7 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Скасовуючи ухвалу про забезпечення позову від 28 серпня 2018 року та про зустрічне забезпечення від 14.09.2018 року та від 04.06.2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали суду від 04 червня 2020 року щодо зустрічного забезпечення у розмірі 1 381 670 гривень у визначений судом строк.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки ОСОБА_1 10 червня 2020 року була оскаржена ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року про застосування до неї повторного зустрічного забезпечення, яка вподальшому постановою Одеського апеляційного суду від 07.09.2020 року була скасована.

Таким чином, за наявності апеляційної скарги на ухвалу суду про зустрічне забезпечення, суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування ч.10 ст.154 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу першої інстанції скасувати, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування забезпечення позову та зустрічного забезпечення - відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Івкової Лариси Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року - скасувати.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування забезпечення позову та зустрічного забезпечення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 23.11.2020 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова