Провадження № 2/161/549/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - Пахолюка А.М.,

при секретарі - Будько І.Ю.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася в суд з зустрічним позовом до позивача ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач за первісним позовом, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували з 06 березня 1998 року по 26 червня 2018 року у зареєстрованому шлюбі.

У період перебування в шлюбі ними було придбано нерухоме майно: квартиру у АДРЕСА_1 , загальною площею 32,0 кв.м та квартиру у АДРЕСА_2 , загальною площею 42,3 кв. м.

Вказує, що після розлучення з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, а тому звернувся до суду для вирішення даного спору.

На підставі наведеного, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд за наслідками поділу спільного майна подружжя, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,0 кв.м.

У відзиві на первісну позовну заяву, відповідач вказує, що обсяг спільно нажитого майна за час шлюбу з ОСОБА_4 є значно більшим, тим самим позивач має намір приховати частину майна, що підлягає поділу.

Відповідач вимоги за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували з 06 березня 1998 року по 26 червня 2018 року у зареєстрованому шлюбі.

У шлюбі ними було набуте наступне майно: однокімнатна квартира у АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, 1997 року випуску, номер кузова - VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:5437; двокімнатна квартира у АДРЕСА_2 ; грошові кошти в сумі 35000 дол. США, отримані за кредитним договором від 02 квітня 2008 року; професійне обладнання, яке придбавалося протягом тривалого часу, а саме: георадар Easyrad GPR plus 300мГц діапазон 75/150 Нс, з повним комплектом додаткового обладнання; тепловізор Fluke Ti200 з повним комплектом додаткового обладнання; металошукач ХР Deus v3.2з повним комплектом додаткового обладнання; металошукач Garrett GTI 2500 Pro з повним комплектом додаткового обладнання; цілевказівник Minelab Pro-Find 25 з повним комплектом додаткового обладнання; цілевказівник Garret Pro Pointer AT з повним комплектом додаткового обладнання; перфоратор bosch для ударного свердління і долбіння бетону цегли і каменю; кутова шліфувальна машинка (болгарка) bosch; дриль bosch для свердління без удару, реверсна, з вибором швидкості; компресорна установка; насос для промивання котлів і систем опалювання; паяльник для спалювання пластикових труб; інструмент для нарізання і спаювання мідних труб; набір професійного інструменту, для монтажу і обслуговування систем опалювання і котлів.

Разом з тим, вказує, що ОСОБА_4 у 2015 році, став одним із засновників юридичної особи ТОВ «Перша Волинська Старательська Артіль», яка спеціалізується на видобуванні корисних копалин, а тому у неї виникло право вимоги на виплату половини вартості внесеного ОСОБА_4 майна або право вимоги половини отриманого останнім доходу від діяльності підприємства.

Зазначає, що при поділі майна подружжя врахуванню підлягає все набуте за час шлюбу майно, так як може виникнути питання стягнення грошової компенсації чи присудження одного майна за рахунок іншого.

Враховуючи вартість спільного сумісного майна подружжя, що підлягає поділу, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, просить суд за наслідками поділу спільного майна подружжя, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,0 кв.м. та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,3 кв.м.

У відзиві на зустрічну позовну заяву, позивач вважає зустрічні позовні вимоги безпідставними, і як наслідок такими, що не підлягають до повного задоволення. Зокрема, щодо наявності у спільній сумісній власності наступного майна: автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, 1997 року випуску, був відчужений під час шлюбу 24.09.2016 року, а кошти використані в інтересах сім`ї; земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:5437 набута ним із земель комунальної власності сільської ради в межах норм безоплатної приватизації, а тому є його особистою приватною власністю; грошові кошти у сумі 35000 дол. США що були отримані за кредитним договором використані на споживчі цілі сім`ї, та були повернуті до 01.04.2018 року; наявність майна (професійного обладнання) повністю заперечується; а також жодного внесення майна та будь-якого отримання доходу від підприємницької діяльності ТОВ «Перша Волинська старательська артіль» він не отримував.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2020 року зустрічний позов відповідача приєднано до спільного розгляду з первісним позовом.

Протокольною ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2020 року закрито підготовче засідання у справі, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, відзиві на зустрічний позов та заяві про уточнення позовних вимог. Просив суд первісний позов задовольнити, зустрічні позовні вимоги залишити без задоволення. При цьому суду пояснив, що ОСОБА_4 при поділі майна за первісним позовом не наполягає та виплаті йому грошової компенсації, у зв`язку з визнанням за ним права власності на меншу квартиру.

Відповідач та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві на первісний позов, зустрічній позовній заяві. Просили суд, відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити повністю. Крім того, ОСОБА_2 суду пояснила, що їй не відомо куди витрачались отримані в інтересах сім`ї кредитні кошти, хоча вона сплачувала погашення за даним кредитом. Також зазначила, що професійне обладнання є досить дороговартісним, а тому її колишній чоловік приховує його наявність. Щодо факту продажу спільного транспортного засобу ще за час шлюбу їй нічого не було відомо.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічний позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що сторони з 06 березня 1998 року по 26 червня 2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8, 85).

За правилом статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом встановлено, що сторонами за час шлюбу набуто нерухоме майна, зокрема:

-однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею - 32,0 кв.м на підставі договору купівлі продажу від 18.03.2003 року (далі - квартира 1) (а.с. 87-88);

-двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею - 42,3 кв.м на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2008 року (далі - квартира 2) (а.с. 89-91).

Судом встановлено, що вищезазначене майно було набуте за рахунок спільних коштів подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ..

Зазначена обставина визнана сторонами в судовому засіданні та повністю підтверджуються дослідженими судом доказами.

Отже, вказане майно на підставі ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, належать сторонам на праві спільної сумісної власності, а відтак підлягає поділу між ними.

Обґрунтовуючи свої вимоги за зустрічним позовом, відповідач також вказувала на наявність іншого спільного майна сторін, як подружжя, зокрема, автомобіля, професійного обладнання, яке використовувалося позивачем, земельної ділянки та частки у господарському товаристві, а також зобов`язань сторін за кредитним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що у власності ОСОБА_4 з 31.08.2006 року по 24.09.2016 року перебував транспортний засіб марки Volkswagen, модель Transporter, 1997 року випуску, номер кузова - VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (далі - автомобіль Volkswagen) та був відчужений 24.09.2016 року (а.с. 116).

В судовому засіданні відповідач суду пояснила, що автомобіль Volkswagen був відчужений позивачем без її згоди. Однак, такі доводи суд вважає безпідставними, оскільки, вказане майно було продане позивачем майже за два роки до розірвання шлюбу, у цей період сторони проживали разом, а відповідачем не надано суду доказів того, що при відчуженні автомобіля позивач діяв недобросовісно і кошти ним не були використані в інтересах сім`ї.

Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 0,0993 га з кадастровим номером :03:001:5437 (далі - земельна ділянка), що є предметом зустрічного позову, розташована в селі Великий Омеляник Луцького району Волинської області, що належить позивачу за первісним позовом ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ЯМ № 295793 (а.с.44).

ОСОБА_4 набув право власності на цю земельну ділянку в порядку безоплатної приватизації на підставі рішення Заборольської сільської ради №21/6 від 12.10.2007 року, про що йому був виданий відповідний державний акт (а.с.119).

Отже, вказана земельна ділянка одержана ОСОБА_4 у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації 12.10.2007 року, а тому вказане майно є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки, відповідно до редакції статті 61 СК України, чинній станом на 12.10.2007 року, земельні ділянки приватизовані одним із подружжя не належать до об?єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

Разом із тим, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Судом встановлено, що за час шлюбу між сторонами, 02.04.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №014/2635/3/12872, відповідно до якого, останній отримав кошти в розмірі 35000 дол. США, та в забезпечення виконання зобов`язань передав в іпотеку однокімнатну квартиру, загальною площею 32,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 94-98).

Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що на час розірвання шлюбу між сторонами кредитні кошти були повністю повернуті.

Доводи відповідача, що борг за кредитним договором погашався лише нею за рахунок особистих коштів належним чином не підтвердженні відповідними доказами, зокрема, оригіналами платіжних документів, а тому в даному випадку є необґрунтованими та не беруться судом до уваги.

При цьому, кількість коштів, сплачених кожною із сторін під час шлюбу на погашення кредиту, на що вказували обидві сторони, в даному випадку, не має визначального значення, оскільки, такі кошти в силу вимог ст. 60 СК України являються спільними коштами подружжя у разі якщо не доведено, що для погашення боргу вносилися особисті кошти когось із них.

Оскільки, отримані сторонами кредитні кошти були повернуті за час шлюбу, а відтак, боргові зобов`язання припинилися шляхом їх виконання, суду не надано жодних доказів щодо погашення кредиту відбувалося за рахунок особистих коштів позивача або відповідача, то суд вважає, що відсутні підстави для визнання спірних коштів об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, наявність у спільній сумісній власності подружжя професійного обладнання, а саме: георадар Easyrad GPR plus 300мГц діапазон 75/150 Нс, з повним комплектом додаткового обладнання; тепловизор Fluke Ti200 з повним комплектом додаткового обладнання; металошукач ХР Deus v3.2з повним комплектом додаткового обладнання; металошукач Garrett GTI 2500 Pro з повним комплектом додаткового обладнання; цілевказівник Minelab Pro-Find 25 з повним комплектом додаткового обладнання; цілевказівник Garret Pro Pointer AT з повним комплектом додаткового обладнання; перфоратор bosch для ударного свердління і долбіння бетону цегли і каменю; кутова шліфувальна машинка (болгарка) bosch; дриль bosch для свердління без удару, реверсна, з вибором швидкості; компресорна установка; насос для промивання котлів і систем опалювання; паяльник для спалювання пластикових труб; інструмент для нарізання і спаювання мідних труб; набір професійного інструменту, для монтажу і обслуговування систем опалювання і котлів, не підтверджується жодними належними доказами в обґрунтування вимог зустрічного позову.

Показання свідка ОСОБА_5 , що є сином сторін, щодо купівлі батьком професійного обладнання, не спростовують вказаних висновків суду, оскільки, вказаний свідок, ствердив про наявність за час проживання у шлюбі у позивача тепловізора, георадару, не вказавши ні марки, ні моделі, та за чиї кошти придбавалося таке майно.

Відтак, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт наявності у використанні позивача професійного обладнання, за переліком, вказаним у зустрічному позові, його вартості та джерел купівлі такого майна, а відтак доводи відповідача щодо необхідності визнання такого майна спільною сумісною власністю подружжя є безпідставними.

Суд також вважає безпідставними доводи позивача та її представника за зустрічним позовом про право вимоги на виплату половини вартості внесеного ОСОБА_4 майна або право вимоги половини отриманого останнім доходу від діяльності підприємства ТОВ «Перша Волинська старательська артіль», оскільки, в ході розгляду даної справи суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів отримання доходів ОСОБА_4 від діяльності товариства. Крім того, відсутність внесеного у статутний фонд товариства майна ОСОБА_4 , підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 99-106).

З врахуванням вищенаведених обставин, при визначенні часток кожного з подружжя при поділі майна суд виходить із засад рівності часток кожного у спільному майні та не бере до уваги за безпідставністю доводи зустрічного позову про наявність у сторін як спільного майна подружжя, яке підлягає поділу, вищевказаних автомобіля Volkswagen, земельної ділянки, професійного обладнання та грошових коштів.

Відтак, на думку суду, об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які підлягають поділу між ними, слід визнати квартиру 1 та квартиру 2 .

Вирішуючи питання щодо поділу вказаного майна між сторонами суд виходить з наступного.

За змістом вимог первісного позову, при поділі спільного майна подружжя, позивач не заперечив щодо визнання права власності на квартиру 2 вартістю 275 894 грн. (а.с.13) за відповідачем, а право власності на квартиру 1 вартістю 214 991 грн. (а.с.12) просив визнати за ним.

При цьому, відступаючи від рівності часток на користь відповідача, ОСОБА_4 не наполягав на компенсації в його користь різниці вартості спірних квартир, про що в судовому засіданні зазначив представник позивача.

За таких обставин, на думку суду за ОСОБА_4 слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м., а за ОСОБА_2 слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,3 кв.м.

У зв?язку з наведеним, первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов до задоволення частково.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.

В даному випадку, на обидві сторони у справі слід покласти витрати по судовому збору за первісним та зустрічним позовами.

Однак, із врахуванням об`єму задоволених позовних вимог обох позовів з врахуванням вартості майна, сума понесених відповідачем судових витрат, які слід стягнути з позивача в користь відповідача на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України становить 609,03 грн. (2758,94 грн. (сплачений відповідачем судовий збір, що підлягає стягненню за зустрічним позовом) - 2149,91 грн. (сплачений позивачем судовий збір, що підлягає стягненню за первісним позовом).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. 60, 61, 63, 69 - 72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 328, 355, 368, 372, 382, 392 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Первісний позов задовольнити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 : квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м.; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,3 кв.м.

Провести поділ спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 - 609 (шістсот дев?ять) грн. 03 коп. сплачених судових витрат.

В решті вимог зустрічного позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк