Постанова

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 370/1965/18-ц

провадження № 61-4708св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - Садове товариство «Мотоцикліст»,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Кравець В. А., Стрижеуса А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до садового товариства «Мотоцикліст» (далі - СТ «Мотоцикліст»), третя особа - ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування рішень правління та загальних зборів про виключення їх з членів товариства.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони є членами СТ «Мотоцикліст», яке утворено в 1997 році. Починаючи з 31 травня 2018 року ОСОБА_4 самовільно прийняв на себе функції голови правління товариства, всупереч вимог чинного законодавства, волі та доручень членів товариства самовільно підробив (змінив) статут, змінивши при цьому організаційно-правову форму товариства, види діяльності, з метою отримання незаконного прибутку. За ініціативою ОСОБА_4 безпідставно, без належного обговорення між членами товариства та відповідного документального оформлення, підвищено розміри членських внесків та тарифи на електроенергію. Вони як члени СТ «Мотоцикліст» неодноразово звертались до ОСОБА_4 з усними та письмовими заявами про надання інформації щодо розміру членських внесків, розшифрування заборгованості, а також інформації щодо підвищення тарифів на електроенергію. Проте жодної відповіді від нього не отримали. Члени товариства не мають доступу до документації про витрачання членських та цільових внесків. ОСОБА_4 відмовляється надавати членам товариства фінансову документацію. Звіт ревізійної комісії, на звернення членів товариства, також не надається, як і взагалі будь-яка інформація з цього приводу.

Згідно з чинним законодавством та установчими документами товариства, голова правління не має права одноособово вирішувати питання, які не відносяться до його компетенції та самовільно встановлювати розмір членських внесків, тарифи на електроенергію і тим більше визначати шляхи витрачання членських внесків без погодження з членами товариства, які ці внески сплачують. Вони не мали змоги сплачувати членські внески, оскільки ОСОБА_4 не надавав інформації щодо нарахованої ним заборгованості, розміру цих внесків та підстав підвищення. Це ж стосується і оплати за електроенергію. Оплата здійснювалась за старими тарифами на розрахунковий рахунок СТ «Мотоцикліст», оскільки ОСОБА_4 не повідомляв підстави їхньої зміни та необхідність підвищення. Більше того, ОСОБА_4 взагалі закрив рахунок, відкритий у банківській установі, що позбавило їх можливості сплачувати за електроенергію, а приймати платежі готівковими коштами ОСОБА_4 відмовляється. Таким чином, у СТ «Мотоцикліст» склалася ситуація їхнього протистояння щодо незаконних дій та рішень голови правління ОСОБА_4 . Все це призвело до того, що ОСОБА_4 почав вчиняти дії направлені на виключення їх із членів СТ «Мотоцикліст». Так, 29 квітня 2018 року ним проведено засідання правління та уповноважених членів СТ «Мотоцикліст», які прийняли рішення про їх виключення із членів товариства та відключення їхніх будинків від електроенергії до 06 травня 2018 року. 19 травня 2018 року призначені загальні збори членів СТ «Мотоцикліст» для виключення їх із членів товариства, проте вони не відбулись через відсутність кворуму. Після цього, за вказівкою ОСОБА_4 , члени товариства: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , здійснили збір підписів членів товариства з питань обрання нового голови правління, членів правління та виключення їх із членів товариства СТ «Мотоцикліст». При цьому, будь-яке письмове опитування не передбачено Статутом СТ «Мотоцикліст». Крім того, підписи збирались вибірково, без належного повідомлення підстав, до списку включені особи, які не є членами товариства (є померлими або родичами членів товариства, які не мали права ставити свої підписи у будь-якому опитуванні без відповідних повноважень).

16 червня 2018 року ОСОБА_4 провів нібито загальні збори членів СТ «Мотоцикліст», на яких були присутні не більше 30 осіб, затвердив протокол засідання комісії з підрахунку голосів, отриманих шляхом незаконного письмового опитування членів СТ «Мотоцикліст» від 16 червня 2018 року. На вказаному нелегітимному та незаконному засіданні виключено їх зі складу членів СТ «Мотоцикліст», а рішення про їх виключення оформлено протоколом загальних зборів від 19 травня 2018 року.

Посилаючись на викладене, позивачі, із урахуванням уточнених вимог,просили визнати незаконним та скасувати рішення правління СТ «Мотоцикліст» від 29 квітня 2018 року про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст» та відключення належних їм будинків від електромережі, оформлене протоколом № 122; рішення загальних зборів про затвердження рішення правління про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст» від 19 травня 2018 року, оформлене протоколом № 124; рішення про затвердження підрахунку голосів, отриманих шляхом письмового опитування членів СТ «Мотоцикліст» про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст», оформлене протоколом засідання комісії від 16 червня 2018 року.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 червня 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконними та такими, що підлягають скасуванню: рішення правління СТ «Мотоцикліст» від 29 квітня 2018 року про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст» та відключення належних їм будинків від електромережі, оформлене протоколом № 122; рішення загальних зборів про затвердження рішення правління про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст» від 19 травня 2018 року, оформлене протоколом № 124;рішення про затвердження підрахунку голосів, отриманих шляхом письмового опитування членів СТ «Мотоцикліст» про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст», оформлене протоколом засідання від 16 червня 2018 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що 29 квітня 2018 року проведено засідання правління у складі п`яти осіб та уповноважених членів СТ «Мотоцикліст» у кількості сім осіб, на якому прийнято рішення про виключення позивачів із членів СТ «Мотоцикліст» та вирішено відключити їхні будинки від електромережі, що підтверджується протоколом від 29 квітня 2018 року № 122. Проте згідно з пунктами 9.7, 9.8 Статуту СТ «Мотоцикліст», виконавчим органом Товариства є правління у кількості 7 (семи) осіб, які обираються загальними зборами членів Товариства на два роки. Члени правління обираються шляхом відкритого голосування більшістю голосів членів Товариства, присутніх на зборах. Таким чином, Статутом передбачена чітка процедура обрання членів правління Товариства у відповідній кількості на певний строк. Разом з тим, як убачається з протоколу № 122 у правлінні СТ «Мотоцикліст» працює 5 осіб. При цьому, жодних загальних зборів щодо їх обрання, як і відкриті голосування не проводились, призначені вони за ініціативою ОСОБА_4 , який керує Товариством, що дає підстави вважати будь-які прийняті цим правлінням рішення нелегітимними та незаконними. Крім того, на вказаному засіданні були присутні уповноважені вулиць, які також приймали рішення про виключення позивачів із членів Товариства, але діяльність цих осіб у вказаному статусі та прийняття ними будь-яких рішень щодо виключення осіб із членів СТ «Мотоцикліст» також є протиправним.Отже, письмове опитування, здійснене після проведення загальних зборів 19 травня 2018 року, які не відбулись через відсутність на них кворуму, тобто необхідної кількості учасників для прийняття рішення, і яке стало підставою для виключення позивачів зі складу членів Товариства є незаконним і таким, що суперечить нормам чинного законодавства і Статуту Товариства.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення вимог про визнання незаконним та скасування рішення правління СТ «Мотоцикліст» від 29 квітня 2018 року про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст» та відключення належних їм будинків від електромережі, оформлене протоколом № 122 і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що згідно з протоколом засідання правління, ОСОБА_2 має борг близько 1 670,00 грн, ОСОБА_3 - 800,00 грн, ОСОБА_1 - 920,00 грн. Членами правління прийнято рішення про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 із членів товариства у зв`язку з несплатою членських внесків, несплатою коштів за використану електроенергію, включаючи кошти за послуги, яке надає товариство. За таке рішення проголосували 5 членів правління, один проголосував проти. Отже, зважаючи на те, що позивачі мають борги перед товариством за несплату внесків, за електроенергію, що підтверджено ними у судовому засіданні, питання про виключення з членів товариства за статутом віднесено до компетенції правління, на засіданні правління 29 квітня 2018 року присутніми були не менше як 2/3 членів правління, за рішення про виключення позивачів із членів товариства проголосувало більше половини присутніх, а отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати рішення правління нелегітимним та незаконним. Сама по собі участь у засіданні правління та прийнятті рішення уповноважених членів товариства будь-яким чином не впливає на законність прийнятого на правлінні рішення, оскільки їхні голоси не підлягають врахуванню при підрахунку голосів для прийняття рішення членами правління. Доводи позивачів щодо самоправності голови правління ОСОБА_4 , призначення ним особисто членів правління, а отже, і незаконності прийняття ними рішень, є лише їхніми поясненнями, які належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому висновок суду першої інстанції про те, що прийняті цим правлінням рішення є нелегітимними та незаконними, оскільки члени правління не були обрані загальними зборами, є безпідставними.

При цьому, встановивши, що загальні збори, призначені на 19 травня 2018 року, не відбулись через відсутність на них кворуму, письмове опитування проведено після загальних зборів, що не відбулися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення загальних зборів членів товариства від 19 травня 2018 року про затвердження рішення правління про виключення позивачів із членів садового товариства є незаконним і таким, що суперечить нормам чинного законодавства і Статуту товариства.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У березні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, в якій просять скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування рішення правління СТ «Мотоцикліст» від 29 квітня 2018 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказують на те, що СТ «Мотоцикліст» не може здійснювати свою діяльність відповідно до Закону України «Про громадські об`єднання», про що нібито вказано у Статуті садового товариства, оскільки, він затверджений рішенням Андріївської сільської ради 18 жовтня 2010 року, а Закон України «Про громадські об`єднання» прийнятий лише 22 березня 2012 року. Відповідач не надав належних та допустимих доказів про існування безспірної заборгованості зі сплати членських внесків, оскільки інформація в наданих ним довідках про заборгованість суперечить тій, що вказується ним же в протоколі від 29 квітня 2018 року № 122. Сам відповідач підтвердив, що правління у 2016 році обрано шляхом письмового опитування, яке судами першої та апеляційної інстанцій визнано незаконним і таким, що суперечить статуту садового товариства. Під час розгляду справи представники СТ «Мотоцикліст» не спростували факт нелегітимності існуючого в товаристві правління і прийнятих ним рішень, не підтвердили факт його обрання відповідно до положень статуту товариства, а лише з посиланням на вилучення книги протоколів садового товариства працівниками поліції, надало суду опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду.

У травні 2020 року СТ «Мотоцикліст» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що підставою для звернення позивачів із позовом до суду є неприязне ставлення позивачів до третьої особи- ОСОБА_8 , який з 2008 року обіймає посаду голови СТ «Мотоцикліст» та намагання позивачів захопити владу. Позивачам добре відомо, що в СТ «Мотоцикліст» кожну суботу і неділю працює казначей. Всі члени СТ «Мотоцикліст» саме казначею сплачують всі необхідні платежі з обов`язковою відміткою в книжці члена садового товариства та книжці сплати за електроенергію. Позивачам ніхто не чинив будь-яких перешкод приймати участь у загальних зборах відповідача і знайомитись зі звітом Ревізійної комісії. Копії протоколів загальних зборів, які позивачі додають до касаційної скарги, не є предметом розгляду справи, не вивчались у суді першої та апеляційної інстанції.

Щодо клопотання про розгляд справи за участю сторін

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просили розглядати справу за їхньої участі.

Підстави для задоволення такого клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Відповідно до частини першої, другої третьої та п`ятої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. У попередньому судовому засіданні суддя-доповідач доповідає колегії суддів про проведення підготовчої дії та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Разом із тим як зазначено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу та відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування рішення правління СТ «Мотоцикліст» від 29 квітня 2018 року про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст» та відключення належних їм будинків від електромережі.

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_9 на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Ступак О. В.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення - скасуванню із закриттям провадження у справі.

Обставини встановлені судами

Позивачі є членами СТ «Мотоцикліст», що знаходиться за адресою: с. Андріївка, Макарівський район, Київська область.

Згідно з Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 березня 2017 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер :05:010:0035, цільове призначення - для колективного садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 травня 2016 року та Інформаційної довідки, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,0599 га, кадастровий номер :05:010:0064, цільове призначення - для колективного садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 серпня 2008 року та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 322166, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0611 га, кадастровий номер :05:009:0123, цільове призначення - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою СТ «Мотоцикліст», Андріївська сільська рада, Макарівський район Київська область.

Відповідно до статуту СТ «Мотоцикліст» Товариство є обслуговуючим кооперативом і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про кооперацію».

СТ «Мотоцикліст» є громадською організацією, місцезнаходження якої: с. Андріївка, Макарівський район, Київська область, загальна кількість членів - 331 особа, керівником якої з 10 липня 2010 року є ОСОБА_4 .

Рішенням правління СТ «Мотоцикліст» від 29 квітня 2018 року, оформленим протоколом № 122, виключено з членів СТ «Мотоцикліст» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та відключено належні їм будинки від електромережі, оскільки вказані особи не сплачують членські внески більше одного року, в результаті чого виник борг перед товариством.

Рішенням загальних зборів, оформленим протоколом № 124 загальних зборів членів СТ «Мотоцикліст» від 19 травня 2018 року затверджено рішення правління про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст», встановлено розмір експлуатаційних внесків для не членів СТ на 50 % більше суми членських внесків, для членів СТ (рішення правління від 29 квітня 2018 року № 122).

Також, СТ «Мотоцикліст» прийнято рішення (оформлене протоколом засідання комісії від 16 червня 2018 року) про затвердження підрахунку голосів, отриманих шляхом письмового опитування членів про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст».

Згідно з повідомленням від 17 червня 2018 року за вих. № 190, ОСОБА_2 повідомлено про те, що за результатами підрахунку голосів, отриманих шляхом письмового опитування членів СТ «Мотоцикліст» (додаток до протоколу загальних зборів членів СТ «Мотоцикліст» від 19 травня 2018 року - протокол засідання комісії по підрахунку голосів, отриманих шляхом письмового опитування членів СТ від 16 червня 2018 року ) за несплату членських внесків протягом більше одного року значною більшістю голосів вона виключена із членів СТ «Мотоцикліст». Відповідно до підпункту 5.6.4 пункту 5.6 статті 5 Статуту СТ «Мотоцикліст» від 2010 року, вона зобов`язана в місячний термін укласти договір на право користування сумісною власністю Товариства, а саме: «Договір на право користування загальним майном, яке належить членам СТ «Мотоцикліст», затверджений на засіданні Правління разом із уповноваженими по вулицям 29 квітня 2018 року. (Протокол засідання розширеного Правління від 29 квітня 2018 року № 122). У разі не укладання нею цього договору в місячний термін, вона буде позбавлена права на користування сумісною власністю товариства, а саме: користування об`єктами інфраструктури на території СТ «Мотоцикліст», електромережею, яка знаходиться у власності членів СТ «Мотоцикліст», послугами із вивезення сміття із території СТ «Мотоцикліст», послугами охорони території СТ «Мотоцикліст», послугами казначея, керівних органів СТ «Мотоцикліст». Також у повідомленні вказано, що «Договір на право користування загальним майном, яке належить членам СТ «Мотоцикліст» вона має укласти у місячний термін від дати отримання цього повідомлення.

17 червня 2018 року за вих. № 189, ОСОБА_1 повідомлено про такі ж обставини.

06 листопада 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлено про відключення їхніх будинків від електромережі 09 листопада 2018 року.

09 листопада 2018 року СТ «Мотоцикліст» складений акт, яким комісія вирішила надати згоду на додатковий час для вирішення питання сплати боргу всіма позивачами, яких виключено з членів товариства, та у разі непідписання договору з правлінням товариства на користування сумісною власністю та несплатою боргу до 23 листопада 2018 року, відключення їхніх будинків від електромережі відбудеться без попередження.

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що позивачі, звертаючись до суду з цим позовом, зазначили, що рішення правління СТ «Мотоцикліст» від 29 квітня 2018 року про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст» та відключення належних їм будинків від електромережі, оформлене протоколом № 122 є незаконним, таким, що не відповідає вимогам закону та статуту товариства.

Нормативно-правове обґрунтування

У статті 124 Конституції Українизакріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції Українипринципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішувати у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір слід вирішувати за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа-учасник приватноправових відносин.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Визначення юрисдикції цієї справи залежить від змісту права, на захист якого позивачі подали позов у зв`язку з порушенням порядку та процедури постановлення рішень правління та загальних зборів СТ «Мотоцикліст» щодо виключення осіб із членів цього товариства, що призвело до порушення прав позивачів на участь у цьому товаристві. Отже, необхідно з`ясувати, чи виник цей спір з корпоративних відносин, зокрема, чи пов`язаний він зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності відповідної юридичної особи.

28 березня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 10 жовтня 2013 року № 642-VII. Згідно з підпунктом 1 пункту 3 цього Закону пункт 4 частини першої статті 12 ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів(близький за змістом припис передбачає пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій).

Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, необхідно враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (стаття 80 Цивільного кодексу України).

Статтею 81 ЦК України визначено, що юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу.

За змістом статей 83, 85, 86 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, установлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи (стаття 84 Цивільного кодексу України).

Для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження (стаття 87 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом (стаття 89 ЦК України).

За змістом частин першої та другої статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичніособи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

Громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності, є учасниками відносин у сфері господарювання, а відносини, що складаються міжсуб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю належать до господарських відносин (стаття 2, частина шоста статті 3 ГК України).

На час реєстрації СТ «Мотоцикліст» як юридичної особи у 2003 році був чинним Закон України «Про об`єднання громадян», статтею 1 якого встановлено, що об`єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод. Об`єднання громадян, незалежно від назви (рух, конгрес, асоціація, фонд, спілка тощо) відповідно до цього Закону визнається політичною партією або громадською організацією. Дія цього Закону не поширюється на релігійні, кооперативні організації, об`єднання громадян, що мають основною метою одержання прибутків, комерційні фонди, органи місцевого та регіонального самоврядування (в тому числі ради і комітети мікрорайонів, будинкові, вуличні, квартальні, сільські, селищні комітети), органи громадської самодіяльності (народні дружини, товариські суди тощо), інші об`єднання громадян, порядок створення і діяльності яких визначається відповідним законодавством.

Закон України «Про об`єднання громадян» втратив чинність з 1 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про громадські об`єднання», статтею 1 якого встановлено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадська спілка - це громадське об`єднання, засновниками якого є юридичні особи приватного права, а членами (учасниками) можуть бути юридичні особи приватного права та фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зістатусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Закон України «Про об`єднання громадян» не надавав права громадським організаціям здійснювати господарську діяльність безпосередньо, а лише через створені ними підприємства (стаття 21 зазначеного Закону.).

Як установили суди та вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень статуту СТ «Мотоцикліст», товариство є обслуговуючим кооперативом, створеним його засновниками на добровільних засадах, шляхом об`єднання фізичних осіб на підставі рішення установчих зборів. СТ «Мотоцикліст» є самостійною юридичною особою з дати його державної реєстрації, без мети отримання прибутку, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку, штампи, бланки зі своїм найменуванням. Товариство створено для обслуговування своїх членів, на засадах взаємодопомоги та економічного співробітництва. Метою діяльності є задоволення потреб своїх членів, шляхом надання їм послуг.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК Українигосподарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні останньою й інші правоможності, передбачені законом і статутом (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (пункт 5.31)).

Отже, справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Відповідно до статті 167 ГК Україникорпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

При цьому, у Статуті СТ «Мотоцикліст» вказано, що у своїй діяльності він керується Законом України «Про кооперацію», прийнятим 10 липня 2003 року, після державної реєстрації відповідача, але до внесення змін у Статут СТ «Мотоцикліст».

Згідно з частиною першої статтею 94 ГК України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Основними принципами кооперації згідно із статтею 4 Закону України «Про кооперацію» є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос), соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва, демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про кооперацію»для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

Особи, які є членами створеного ним обслуговуючого кооперативу, є правомочними брати участь в управлінні обслуговуючим кооперативом, отримувати певну частку активів обслуговуючого кооперативу в разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами, що випливають з їх участі у кооперативі.

За змістом наведених вище норм корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Аналогічний за змістом висновок у відповідних правовідносинах викладено, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19).

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними (аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 та від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18).

Суди першої й апеляційної інстанцій дослідили статут СТ «Мотоцикліст», згідно з яким відповідач є обслуговуючим кооперативом, утвореним шляхом об`єднання фінансових ресурсів засновників з метою надання послуг членам товариства для задоволення їхніх потреб (пункти 1.2, 1.4 Статуту).

За розділом 8 Статуту джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів; майно, добровільно передане кооперативу його членами; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, безоплатна технічна допомога; майно, будови, електричні та газові мережі, водопроводи, споруджені або куплені за кошти товариства, інші надходження, не заборонені законодавством.

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, які визначені цим Статутом.

Таким чином, як за приписами законодавства, так і за положеннями Статуту відповідач є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту, має відповідні фонди. Члени обслуговуючого кооперативу є носіями корпоративних прав, зокрема, у їх відносинах з кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі з огляду на непідвідомчість розглядуваного спору судам цивільної юрисдикції, оскільки розгляд цього спору належить проводити у порядку господарського судочинства, та як спірміж членом (учасником) юридичної особи щодо членства та цією ж юридичною особою, пов`язаний з діяльністю та управлінням останньої, є корпоративним, а тому відповідно до статті 20 ГПК України, підлягає розгляду господарським судом.

Аналізуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх обґрунтування, Верховний Суд вважає, що СТ «Мотоцикліст» за способом утворення є об`єднанням громадян, яке характеризується тим, що утворилося засновниками за їх спільним рішенням, діє на основі їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються.

З огляду на те, що позивачі оскаржують рішення правління СТ «Мотоцикліст» про їхнє виключення із членів СТ «Мотоцикліст» та відключення належних їм будинків від електромережі, оформлене протоколом № 122; рішення загальних зборів про затвердження рішення правління про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст» від 19 травня 2018 року, оформлене протоколом № 124; рішення про затвердження підрахунку голосів, отриманих шляхом письмового опитування членів СТ «Мотоцикліст» про виключення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із членів СТ «Мотоцикліст», оформлене протоколом засідання комісії від 16 червня 2018 року, насамперед, через порушення порядку підготовки та проведення засідання членів правління СТ «Мотоцикліст» а також загальних зборів цього товариства, перевищення повноважень голови СТ «Мотоцикліст», позовні вимоги пов`язані зі здійсненням позивачами корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління СТ «Мотоцикліст» на предмет відповідності вимогам цивільного законодавства.

Позивачі як члени кооперативу, відповідно до статуту та чинного законодавства, мають у ньому корпоративні права, порушенням яких, а саме права брати участь в управлінні кооперативом, обґрунтовано позовні вимоги, у зв`язку з чим цей спір виник із корпоративних відносин.

Визначення законом особливостей правового, організаційного, економічного та соціального функціонування кооперативів прямо передбачено приписами ГК України і наявність таких особливостей, зокрема, щодо розподілу голосів членів кооперативу під час прийняття рішення, способу реалізації членами кооперативу своїх прав на участь в діяльності кооперативу, управлінні ним не суперечить змісту та природі корпоративних відносин.

Таким чином, враховуючи що спір у цій справі виник у зв`язку з порушенням прав членів кооперативу щодо можливості брати участь в управлінні, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про віднесення розгляду цього спору до суду цивільної юрисдикції.

У цій справі, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично зазначили про порушення їхніх корпоративних прав як учасників СТ «Мотоцикліст». Якщо учасник юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням своїх корпоративних прав (право на членство у товаристві), то такий спір є спором про право управління юридичною особою, має ознаки корпоративного і належить до юрисдикції господарських судів (подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 916/1295/18 (провадження № 12-4гс19) та від 17 грудня 2019 року у справі № 927/97/19 (провадження № 12-133гс19)).

Отже, з огляду на предмет і підставу позову, а також характер спірних правовідносин Верховний Суд вважає, що цю справу необхідно розглядати в порядку господарського судочинства.

Оскільки спір виник між учасниками юридичної особи, яка є господарським товариством, і цією особою та пов`язаний із її діяльністю, такий спір виник з корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України.

Таким чином, перевіривши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій та закриття провадження у цій справі.

Підставою касаційного оскарження оскаржених судових рішень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначили неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 414 цього Кодексу порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про належність розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства, то оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі, з роз`ясненням позивачам права на звернення до суду із цим позовом у порядку господарського судочинства.

Щодо клопотання про скасування заходів забезпечення позову

28 серпня 2020 року СТ «Мотоцикліст» подало клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Макарівського районного суду Київської області 21 лютого 2019 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскільки постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 червня 2019 року скасовано в частині задоволення вимог про визнання незаконним та скасування рішення правління СТ «Мотоцикліст» від 29 квітня 2018 року про виключення позивачів з членів СТ «Мотоцикліст» та відключення належних їм будинків від електромережі, оформлене протоколом № 122, і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих вимог, то відпала потреба в існуванні вжитих судом заходів забезпечення позову. Через існування вжитих судом заходів забезпечення позову, відповідач позбавлений вживати до позивачів ряд заходів, передбачених Статутом товариства та виконувати з цього приводу рішення керівних органів Товариства.

Так, ухвалою Макарівського районного суду Київської області 21 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позов до ухвалення рішення у цій справі, шляхом заборони ОСОБА_4 , членам правління СТ «Мотоцикліст»:вчиняти будь-які дії направлені на відключення від електропостачання належного ОСОБА_2 будинку, який знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_3 та належного ОСОБА_1 будинку, який знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_4 , які розташовані на території СТ «Мотоцикліст» Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області; чинити позивачам перешкоди у користуванні об`єктами інфраструктури на території СТ «Мотоцикліст», електромережою, яка знаходиться у власності членів СТ «Мотоцикліст», послугами з вивезення сміття, послугами охорони, казначея, керівних органів СТ «Мотоцикліст».

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки Верховний Суд, здійснюючи касаційний перегляд судових рішень, закриває провадження у цій справі у зв`язку з тим, що її розгляд віднесено до судів господарської юрисдикції, клопотання СТ «Мотоцикліст» про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 255, 409, 414, 416ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Садового товариства «Мотоцикліст», третя особа - ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування рішень правління та загальних зборів про виключення з членів товариства, закрити.

Клопотання Садового товариства «Мотоцикліст» про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Макарівського районного суду Київської області 21 лютого 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко