Провадження № 2/638/1340/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретарів Куценко К.Д., Кириллової К.С.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідача ОСОБА_5 ,

представника відповідача

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 заборгованість за Кредитним договором № 014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року в сумі 7 949,97 доларів США 97 центів та судовий збір у розмірі 3 098,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.03.2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Ерсте Банк» укладено Кредитний договір з фізичною особою № 014/8337/5/12136, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 33 300 доларів США. 30.10.2013 року на підставі Загальних зборів акціонерів всі права та обов`язки, все майно ВАТ «Ерсте Банк» було передано ПАТ «Фідобанк», тобто ПУАТ «Фідобанк» став правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Ерсте Банк», що стосується також прав вимог за кредитними договорами. 30.09.2014 року ПАТ «Фідобанк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором з фізичною особою № 014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року щодо стягнення заборгованості на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вендор». У подальшому 28.05.2015 року ТОВ «ФК «Вендор» відступило право вимоги за кредитним договором № 014/8337/5/12136 щодо стягнення заборгованості на ТОВ «Фінанс Траст Груп». 08.02.2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» укладено договір відступлення права вимоги № 2. Також відступлено право вимоги за договорами, укладеними в забезпечення вимог за зазначеним кредитним договором. Вказані грошові кошти були надані відповідачу ОСОБА_5 строком до 24.03.2015 року із сплатою відсотків за користування кредитом в наступних розмірах: протягом 1-го року користування кредитом -11,5% річних; 2-го року 11,0%; 3-го року 10,5%; 4-го року 10,0%; 5-го року 9,5%; 6-го року 9,0%; 7-го року 8,5%. Відповідачем не виконуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за кредит, комісій. Станом на 11.07.2018 року загальна сума простроченої заборгованості відповідача за кредитним договором становить 7 949,97 доларів США 97 центів, з яких 576,68 доларів США прострочена заборгованість за процентами, 7373,29 доларів США прострочена заборгованість за кредитом. У забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_5 за кредитним договором №014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року було укладено договір поруки №014/8337/5/12136/2 від 25.03.2008 року, укладений з ОСОБА_7 , договір застави № № 014/8337/5/12136/1 від 25.03.2008 року. Предметом договору є транспортний засіб заставодавця, а саме автомобіль марки Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 на праві власності. Проте відповідачами не виконуються зобов`язання щодо погашення суми кредиту та сплати процентів за його користування в строки та розмірі, визначених договором, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідачем ОСОБА_5 надано до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності , оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості нею було внесено 01.09.2014 року у сумі 1 гривня, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором, строк надання кредиту згідно п.п. 1.1. до 24.03.2015 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 24.07.2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Заяв про пролонгацію дії кредитного договору ОСОБА_5 не подавала. З урахуванням викладеного сплив позовної давності, про яке заявлено нею у спорі є підставою для відмови у позові. Крім того просить звернути увагу на те, що позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги грошового зобов`язання від попереднього кредитора. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Уповноваженим представником позивача надано до суду пояснення по справі, в який зазначив, що 25.03.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір з фізичною особою № 014/8337/5/12136, відповідно до якого позивачу було надано кредит в сумі 33 300 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 24.03.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах зазначених в п.п.1.1.1.-1.1.7. договору. Відповідно до Статуту, розміщеного на офіційному веб-сайті банка ПАТ «Фідобанк» юридичною особою створено внаслідок зміни найменування ПАТ «Себ Банк» на підставі Рішення Загальних акціонерів від 07.06.2012 року та зміни найменування ВАТ «Себ Банк» на підставі рішення Загальних зборів від 23.03.2009 року та зміни найменування АБ «Ажіо» на підставі Рішення Загальних зборів акціонерів від 01.03.2006 року. Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Себ Банк», ВАТ «Себ Банк», АТ «Ажіо».23.03.2009 року на підставі Рішення Загальних зборів акціонерів банку був затверджений передавальний акт(передаточний баланс), у відповідності до якого до банку були передані всі активи та зобов`язання АТ «Факторіал-Банк», який був правонаступником АТ «ПриватЕксел», внаслідок чого банк є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Факторіал-Банк» та АТ «Приват-Ексел». 30.10.2013 року на підставі Рішення Загальних зборів акціонерів банку був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого банку було передано усе майно, права та обов`язки ПАТ «Фідокомбанк». ПАТ «Фідокомбанк» був правонаступником прав і зобов`язань АКБ «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, ВАТ «Ерсте Банк», а також ПАТ «Ерсте Банк». Внаслідок цього, Банк є також правонаступником всіх прав та обов`язків АКБ «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк». 30.09.2014 року між ПАТ «Фідокомбанк» та ТОВ «Вендор» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» передав (відступив) на користь ТОВ «ФК «Вендор» право вимоги за кредитним договором та договором поруки. 28.05.2015 року між ТОВ «ФК «Вендор» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено договір про відступлення права вимоги № 28/05/2015/02, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вендор» передав на користь ТОВ «Фінанс Траст Груп» право вимоги за кредитним договором. 20.08.2015 року між ТОВ «ФК «Вендор» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено договір про відступлення права вимоги по договору поруки № 28/05/2015/02, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінанс Траст Груп» перейшло також право вимоги за договором поруки. 08.02.2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги № 2, відповідно до якого ТОВ «Фінанс Траст Груп» передало (відступило) право вимоги за кредитним договором, договором поруки на користь ТОВ «ФК «Інновація». Таким чином відбулась заміна кредитора у зобов`язанні та на поточний момент ТОВ «ФК «Інновація» є єдиним законним кредитором за кредитним договором № 014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року та договором поруки №014/8337/5/12136/2 від 25.03.2008 року. Стосовно доводів відповідача щодо строку позовної давності зазначає, що 07.04.2015 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова було відкрито провадження по справі № 638/2903/15 за позовом ТОВ «ФК «Вендор», який був на той момент кредитором, до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак 10.10.2016 року у зв`язку з повторною неявкою позивача позовну заяву залишено без розгляду. Отже було перервано строк позовної давності, а з урахуванням того, що вищезазначена справа розглядалась протягом більш як 1 року, то відповідно строк для звернення із позовною заявою ТОВ «ФК «Інновація» не пропущено.

Не погоджуючись з позицією позивача відповідачем ОСОБА_5 надано до суду пояснення, в яких звернула увагу, що позивачем не доведено перехід права вимоги грошового зобов`язання за кредитним договором до ТОВ «ФК «Інновація», не надано доказів підтвердження оплати попередньому кредитору.

Уповноваженим представником позивача надано до суду заперечення на пояснення відповідача, в якому зазначив, що перебіг позовної давності був перерваний та час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. А також надав засвідчену копію виписки по особовому рахунку за яким новий позивач розрахувався з первісним кредитором.

Відповідачем ОСОБА_5 подано до суду пояснення, згідно яких звернула увагу, що посилання позивача у запереченні та надані суду документи не підтверджують правонаступництво позивача за кредитним договором № 014/8337/5/12136 від 25.02.2008 року.

Ухвалою від 22.10.2019 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 20.03.2019 року за клопотанням представника відповідача здійснено перехід з розгляду вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року закрито підготовче судове провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позові та поясненнях.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, з підстав зазначених у відзиві на позов та поясненнях, просила застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти позовних вимог з підстав зазначених у відповіді на позов та поясненнях по справі. Просив застосувати строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Судом встановлено, що 25.03.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №014/8337/5/12136 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у іноземній валюті розмірі 33 300 доларів США для придбання легкового автомобілю зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах: протягом 1-го року користування кредитом -11,5% річних; 2-го року 11,0%; 3-го року 10,5%; 4-го року 10,0%; 5-го року 9,5%; 6-го року 9,0%; 7-го року 8,5%. 12,5% річних з кінцевим строком погашення до 24.03.2015 року включно.

У відповідності до п.п.1.3,5.2 кредитного договору №014/8337/5/12136 повернення кредиту та сплата процентів (відсотків) за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно до 15 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення, наведеним в додатку №1 до договору.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов`язань за кредитним договором №014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_7 25.03.2008 року був укладений договір поруки №014/8337/5/12136/2.

Відповідно до п.п. 1.2 договору поруки від 25.03.2008 року ОСОБА_7 зобов`язався у повному обсязі відповідати перед банком по зобов`язаннях ОСОБА_5 , що виникають з кредитного договору №014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року. Позичальник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Пунктом 5.2 договору поруки №014/8337/5/12136/2 від 25.03.2008 року, передбачено, що вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до настання однієї з наступних обставин:п.5.2.1-виконання (в тому числі дострокове) Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання визначеного 2.1 договору; п.5.2.2-погашення Поручителем всієї заборгованості Позичальника за кредитним договором в порядку та строки, визначені цим договором; п.7.2.3-якщо Кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя.

Згідно п.3.6 кредитного договору № 014/8337/5/12136 від 25.03.2020 року забезпеченням вказаних договорів є легковий автомобіль Mitsubishi Outlander, 3.0 А/Т, 2007 року випуску, порука ОСОБА_7 .

Відповідно до умов п.5.6 кредитного договору № 014/8337/5/12136 Позичальник зобов`язаний достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником та/або третіми особами умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернуті протягом 30 днів з моменту надіслання Кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення.

Пунктом 6.5 кредитного договору № 014/8337/5/12136 передбачено, що кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника зі кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, у випадках порушення наступних умов, які визнаються Сторонами як істотні: порушення Позичальником п.п.5.1,5.2,5.4,5.5,5.6,5.7 договору; порушення Позичальником та/або третіми особами умов укладених договорів забезпечення; наявності фактів невиконання Позичальником(його гарантами або поручителями) будь-яких інших своїх зобов`язань; у випадку вимоги Позичальника або майнового поручителя повернути оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, переданих Кредитору на зберігання; значного погіршення фінансового стану Позичальника(його гарантів або поручителів); подання до суду позову про визнання недійсними в цілому чи в частині та/або неукладеним цього Договору та/або будь-якого договору забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань.

Відповідно до п.9.1 кредитного договору № 014/8337/5/12136 за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Своїми підписами у кредитному договорі № 014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року та договорі поруки № 014/8337/5/12136/2 від 25.03.2008 року відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 засвідчили, що вони ознайомлені з їх умовами та не заперечують щодо укладення вказаних договорів.

30.10.2013 року на підставі Загальних зборів акціонерів всі права та обов`язки, все майно ВАТ «Ерсте Банк» було передано ПАТ «Фідобанк», тобто ПУАТ «Фідобанк» став правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Ерсте Банк», що стосується також прав вимог за кредитними договорами.

30.09.2014 року між ПУАТ «Фідобанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вендор» був укладений договір про відступлення права вимоги №6, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія «Вендор» набуло права вимоги за кредитним договорам №014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року, укладеними між ОСОБА_5 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк».

28.05.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вендор» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» був укладений договір про відступлення права вимоги №28/05/2015/02, відповідно до якого ТОВ «Фінанс Траст Груп» набуло права вимоги за кредитними договором №014/8337/5/12136, укладеним 25.03.2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Ерсте Банк» .

08.02.2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» було укладено договори про відступлення права вимоги (факторингу) №2, відповідно до яких ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» набуло права вимоги за кредитними договорами № 014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року, укладеними між ОСОБА_5 та ВАТ «Ерсте Банк», та договором поруки № 014/8337/5/12136/2 від 25.03.2008 року.

Факт приймання-передачі документації та прав до договорів про відступлення права вимоги свідчать акт приймання-передачі документації та прав до договору про відступлення права вимоги № 6 від 30.09.2014 року, акт приймання-передачі документації та прав до договору про відступлення права вимоги № 28/05/2015/02 від 28.05.2015 року та до договору про відступлення права вимоги № 2 від 08.02.2017 року.

Відповідач в своїх запереченням посилається також на те, що в документах про передачу прав вимог не міститься прізвищ відповідачів, однак вказане твердження не знайшло свого підтвердження, оскільки згідно наданих позивачем реєстрів боржників зазначені також і прізвища відповідачів, а саме в реєстрі порук, який є Додатком № 1-П до Договору № 6 від 30.09.2014 р.(а.с. 136), реєстрі прав вимоги № 1, який є додатком № 1 до договору № 28/05.2015 від 28.05.2015 року(а.с.156), реєстрі порук, який є додатком № 1-П до договору № 20/08/2015/02 від 20.08.2015 року, (а.с.165), реєстрі прав вимоги № 1, який є додатком до договору № 2 від 08.02.2017 року (а.с176)

Судом встановлено, що ВАТ «Ерсте Банк» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року та надало відповідачу грошові кошти у сумі 33 300,00 доларів США, що не оскаржується відповідачами.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 своїх зобов`язань за кредитним договором № 014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року утворилась заборгованість у розмірі 7949,97 доларів США, яку відповідачі повинні були погасити в строк до 24.03.2015 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про у, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року у справі 6-169цс14 наведено правову позицію: за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого а або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які що свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом зникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника вернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого зносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові ВСУ від 24.09.2014 року у справі 6-103цс14, та багатьох інших постановах.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із Розрахунку заборгованості, остання сплата відповідачем грошових коштів за кредитним договором відбулася 01.09.2014 в сумі 1грн., у зв`язку з чим, з наступного місяця, коли мав бути внесений черговий платіж, виникло право кредитора на звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 24.07.2018 року про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом, тобто з пропуском строку позовної давності в три роки, що визначено ст.257 ЦК України.

Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Позивач в своїх поясненнях посилається на той факт, що строк позовної давності був перерваний з підстав звернення ТОВ «ФК «Вендор», який був на той момент кредитором, до суду із позовною заявою до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 07.04.2015 року відкрито провадження по справі № 638/2903/15.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року позовну заяву по вказаній справі залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без рогляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Враховуючи той факт що позовна заява ТОВ «ФК «Вендор» до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про стягнення за кредитним договором була залишена без розгляду ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року, строк позовної давності не переривався, отже позивачем пропущено строк на звернення до суду щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року в сумі 7 949,97 доларів США 97 центів.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Матеріали справи не містять наявності поважних причин, з яких позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/8337/5/12136 від 25.03.2008 року заявлена поза межами строку позовної давності, в зв`язку із чим сума заборгованості не підлягає стягненню, оскільки як вбачається із заяви, поданої відповідачем та його представником, вони просять суд застосувати строк позовної давності у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості належить відмовити в зв`язку з пропуском строку на звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про стягнення з позивача судових витрат, а саме за послуги з надання правової допомоги згідно з актом виконаних робіт № 1 за договором про надання правової допомоги № 01/19 від 14.01.2019 року.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_5 дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали заяви не містять.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог відповідача ОСОБА_5 про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 256,257,261,262-267,524, 526, 530, 533, 610-612, 626-628, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 07.12.2020 року.

Сторони:

позивач ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ», , м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.118 офіс 54;

відповідачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк