03.12.2020 Єдиний унікальний номер 205/1956/19
Номер провадження 2/205/394/20
УХВАЛА

іменем України

03 грудня 2020 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лиска Павла Олександровича про розподіл судових витрат у цивільній справі №205/1956/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року провадження по цивільній справі № 205/1956/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння закрито.

23 листопада 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лиска Павло Олександрович подав до суду заяву про розподіл судових витрат у цивільній справі №205/1956/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року провадження у справі № 205/1956/19 закрито, просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом позовної заяви ФОП ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29 500 грн.

На підтвердження понесених витрат представником відповідача надано: договір про надання правової допомоги № 33/19, укладений 15 травня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , акт здачі-приймання наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 20 листопада 2020 року, рахунок б/н від 20 листопада 2020 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № 1-2011 від 20 листопада 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 здійснив оплату у сумі 29 500 грн. адвокату Лиска П.О.

30 листопада 2020 року на адресу суду надійшли заперечення позивача ФОП ОСОБА_2 на заяву про розподіл судових витрат, в яких, посилаючись на ч. 9 ст. 141 ЦПК України, зазначила, що позивачем не було допущено необґрунтованих дій, тому просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лиска Павла Олександровича надійшла заява, в якій просив розгляд заяви провести за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 , заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Про причину неявки суд не повідомила.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув заяву без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Суд, врахувавши письмові пояснення, надіслані сторонами, вивчивши матеріали заяви та цивільної справи, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про розподіл судових витрат з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, обов`язковою умовою вимоги про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, є здійснення таких витрат саме внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як вбачається з ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року провадження у цивільній справі № 205/1956/19 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, тобто через те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», слідує, що у разі закриття провадження у справі, а також залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

До того ж, згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини девятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Стаття 44 ЦПК України містить вичерпний перелік дій, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Стороною позивача при розгляді справи не вчинялось жодної із вищезазначених дій, а тому в даному випадку відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44, 141, 142, 247 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лиска Павла Олександровича про розподіл судових витрат у цивільній справі №205/1956/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Г.Остапенко

.