Ухвала

Іменем України

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 125/1386/17

провадження № 61-17862ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Юрченком Тарасом Петровичем, на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - ПАТ «Укртрансгаз») в особі філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» до ОСОБА_1 про зобов`язання виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес»,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ПАТ «Укртрансгаз» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року, позов ПАТ «Укртрансгаз» задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0245, в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес» із попереднім отриманням письмового дозволу (згоди) від Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» на виконання робіт в охоронній зоні об`єкта магістрального трубопроводу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2018 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року відмовлено з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

21 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року за нововиявленими обставинами у вказаній цивільній справі.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 зобов`язано виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес».

Заявнику стало відомо те, що після ухвалення судового рішення встановлено відсутність будь-яких встановлених обмежень, пов`язаних із висадкою багаторічних насаджень в охоронних зонах магістральних газопроводів.

24 квітня 2020 року на адресу Барської районної державної адміністрації та відділу у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області направлено адвокатські запити з метою з`ясування нормативно-правових актів, на підставі яких встановлені обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки на час видання державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 012822.

У відповідь на адвокатський запит Барська районна державна адміністрація Вінницької області листом від 18 травня 2020 року № 01-1-36/1055 повідомила про те, що на момент видачі відповідачу державного акта на право власності на землю обмежень (обтяжень) стосовно вищезазначеної земельної ділянки не було.

З розпорядження від 25 березня 2009 року № 155 та від 29 березня 2010 року № 154, а також з викопіювання з проекту формування території Ялтушківської сільської ради, вбачається відсутність будь-яких встановлених обмежень.

Тобто, станом на момент видачі державного акта про право власності на землю багаторічні насадження вже були висадженні, а будь-яких обмежень - не існувало.

Відділ у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 27 квітня 2020 року за № 0-2-0.26-66/103-20 повідомив про те, що на земельній ділянці встановлено земельний сервітут для проведення робіт з «Капітального ремонту магістрального газопроводу «Уренгой-Помари-Ужгород» Дільниця км 3974,77-4008,45» на підставі договору про встановлення земельного сервітуту від 19 лютого 2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем, строком на 4 роки, який зареєстровано лише 25 липня 2017 року.

В свою чергу, обмеження користування земельною ділянкою були передбаченні лише Правилами охорони магістральних трубопроводів, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року № 1747.

Так, Правила охорони магістральних трубопроводів, встановлюють умови забезпечення охорони об`єктів магістральних трубопроводів від пошкоджень і руйнувань внаслідок несанкціонованого доступу, охорони довкілля, а також безпечної життєдіяльності населення на прилеглих до магістральних трубопроводів територіях.

Пунктом 7 Правил передбачено, що для забезпечення безпечної експлуатації об`єктів магістрального трубопровідного транспорту, зокрема об`єктів магістральних газопроводів І і II класу, встановлюються охоронні зони згідно з додатками 1 - 4 Порядку.

Відповідно до пункту 8 Порядку земельні ділянки, розташовані у межах охоронних зон, не вилучаються у їх власників і користувачів, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами та в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Пунктом 11 Правил визначено вичерпний перелік дій, які заборонено на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних, зокрема будувати огорожі для відокремлення приватних земельних ділянок, лісових масивів, садів, виноградників тощо.

Лише вказані вище дії було заборонено вчиняти землевласникам та землекористувачам на момент оформлення права власності.

Відповідно до ДБН Д.2.2-1-99 «Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи. Земляні роботи», що містить норми на розробку, переміщення ґрунту та супутні роботи в промисловому, житлово-цивільному, транспортному та гідротехнічному будівництві, наводить вичерпний перелік земляних робіт, до яких насадження дерев не відноситься.

Оскільки висадка багаторічних насаджень відноситься до сільськогосподарських, а не земляних робіт, то заявник вважав, що і відповідно відсутнє порушення пункту 12 Правил охорони магістральних трубопроводів.

В подальшому, 17 лютого 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3041-VI «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», який набув чинності з 25 березня 2011 року.

Як вбачається зі змісту даного Закону, він передбачає заборону, а також юридичну відповідальність за висадку багаторічних насаджень на території охоронної зони.

Вказана заборона з`явилась лише після набуття чинності вищезазначеного закону.

Встановлення режиму використання земель з обмеженням, передбачене статтею 9 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів». До набрання чинності указаного закону встановлення такого режиму було передбачено статтею 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт», та статтею 73 Земельного кодексу України, які були чинні в момент отримання земельної ділянки у власність. При цьому жодних обмежень щодо режиму використання встановлено не було.

Також, статтею 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» встановлено, що до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.

У зв`язку з тим, що на земельній ділянці прокладений газопровід, Барська районна державна адміністрація повинна була встановити обмеження щодо використання земельної ділянки шляхом встановлення охоронної зони на вимогу частини 2 статті 73 Земельного кодексу, якою встановлено, що уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронні зони.

Враховуючи те, що відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані, у справі відсутні матеріали із землеустрою щодо земельної ділянки із зазначенням охоронної зони магістрального газопроводу, відсутнє позначення охоронної зони на місцевості, а також відсутність заборон на момент висадки вказаних насаджень, вбачається відсутність правових підстав щодо зобов`язання позивача здійснити вирубку усіх багаторічних насаджень, які знаходяться в межах охоронної зони.

Про дану обставину заявнику стало відомо після 19 травня 2020 року, а саме, з моменту надходження листів Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 18 травня 2020 року N9 01-1-36/1055 та відділу у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27 квітня 2020 року № 0-2-0.26-66/103-20, які повідомили про те, що на момент видачі відповідачу державного акту на право власності на землю обмежень (обтяжень) стосовно вищезазначеної земельної ділянки не було.

Вищевказані обставини не були і не могли бути відомі заявнику, а тому на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Оскільки на час ухвалення рішення вказані обставини не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі відповідачу, заявник ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення суду та відмовити ПАТ «Укртрансгаз» в позові.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи, обставини встановлених діючим законодавством обмежень у користуванні земельною ділянкою в охоронній зоні магістральних газопроводів були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, а тому враховуючи вимоги положень статті 423 ЦПК України, суди дійшли висновку, що заявник не обґрунтував та не довів наявність нововиявлених обставин, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Юрченко Т. П. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що після ухвалення рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року було встановлено відсутність будь-яких обмежень, що пов`язані із висадкою багаторічних насаджень в охоронних зонах магістральних газопроводів, на момент їх висадження та оформлення права власності за відповідачем на вказану земельну ділянку.

Звертає увагу, що інформація про те, які саме обмеження у користуванні належної відповідачу земельної ділянки, йому відома не була та не могла бути відомою, оскільки не вносилась позивачем у встановленому законом порядку до Поземельної книги та Державного земельного кадастру України, а в розділі «Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки або її частини» державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 012822 від 05 березня 2010 року, зазначено лише «Згідно законом».

Зазначає, що в основу рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року покладено наявність заборони, що встановлена Законом України від 17 лютого 2011 року № 3041-VI «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» (далі - Закон № 3041-VI від 17 лютого 2011 року), який набув чинності з 25 березня 2011 року. До особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, належить заборона (частина четверта статті 22 Закону № 3041-VI від 17 лютого 2011 року) у тому числі будувати огорожі для відокремлення земельних ділянок приватної власності, лісових ділянок, садів, виноградників тощо; висаджувати багаторічні насадження. В свою чергу, судом не досліджувалась та обставина чи дійсно поширюється дія Закону № 3041-VI від 17 лютого 2011 року на спірні правовідносини. Наголошує, що заборона щодо висадки багаторічних насаджень з`явилась лише після набуття чинності вищезазначеного закону.

А тому обмеження користування земельною ділянкою були передбаченні лише Правилами охорони магістральних трубопроводів, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року № 1747.

Оскільки багаторічні насадження були висаджені до 2011 року, тому вбачається відсутність правових підстав щодо зобов`язання позивача здійснити вирубку усіх багаторічних насаджень, які знаходяться в межах охоронної зони.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року зобов`язано ОСОБА_1 виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0245, в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес» із попереднім отриманням письмового дозволу (згоди) від Барського ЛВУМГ філії УМГ «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» на виконання робіт в охоронній зоні об`єкта магістрального трубопроводу.

Оскільки заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи, обставини встановлених діючим законодавством обмежень у користуванні земельною ділянкою в охоронній зоні магістральних газопроводів були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, а тому враховуючи вимоги положень статті 423 ЦПК України, суди дійшли до висновку, що заявник не обґрунтував та не довів наявність нововиявлених обставин, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 у справі № 127/10129/17, провадження 14-549зц18.

У рішенні Барського районного суду від 23 січня 2018 року в справі №125/1386/17 та в постанові апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року судами наведено правові підстави для задоволення позовних вимог, якими, зокрема є відповідні положення Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», які є спеціальними нормами права щодо земель та об`єктів трубопровідного транспорту, а також статей 110, 112 Земельного Кодексу України та статей 1163 - 1164 Цивільного Кодексу України щодо усунення загрози небезпеки такому майну.

Датою відкриття нововиявлених обставин заявник вважає 19 травня 2020 року, а саме з моменту надходження листів Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 18 травня 2020 року N9 01-1-36/1055 та відділу у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27 квітня 2020 року № 0-2-0.26-66/103-20, які повідомили про те, що на момент видачі відповідачу державного акту на право власності на землю обмежень (обтяжень) стосовно вищезазначеної земельної ділянки не було.

Доказами, які досліджувались судами під час ухвалення рішення був у тому числі акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 012822.

Під час оцінки зазначеного доказу, зокрема в рішенні встановлено наступне: «Належність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0245 ОСОБА_1 засвідчується листом відділу Держгеокадастру у Барському районі Вінницької області від 02 листопада 2015 року № 05-11/847 та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №012822. Земельна ділянка має цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, а не для садівництва».

На момент ухвалення рішення Барського районного суду (23 січня 2018 року) та постанови апеляційного суду Вінницької області (25 червня 2018 року) в справі № 125/1386/17, і на момент примусового виконання, цільове призначення земельної ділянки не змінилось.

Отже, враховуючи виділення земельної ділянки в охоронній зоні магістральних газопроводів із цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, а не для садівництва та наведена відповідна оцінка акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №012822 спростовують доводи касаційної скарги заявника про наявність нововиявлених обставин у справі № 125/1386/17 в розумінні статей 423-424 ЦПК України.

Відтак, ОСОБА_1 не довів незаконність оскаржуваних судових рішень та наявність у справі в якості нововиявлених тих обставин, на які посилається у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи, обставини встановлених діючим законодавством обмежень у користуванні земельною ділянкою в охоронній зоні магістральних газопроводів були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, що виключає застосування статей 423-424 ЦПК України.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Юрченком Т. П., на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Керуючись частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Юрченком Тарасом Петровичем, на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» до ОСОБА_1 про зобов`язання виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес» відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. О. Кузнєцов