Справа № 357/6594/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на наступні обставини.

04 лютого 2006 року вона, ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується відміткою у паспорті позивача.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей:сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

23 квітня 2008 року даний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Оскільки відповідач не брав участі в утриманні свого старшого сина - ОСОБА_4, 2006 року народження, то позивач звернулась з вимогою про стягнення аліментів і 31 березня 2008року Білоцерківським міськрайонним судом у справі № 2-2335/08 винесено рішення про стягнення на її користь з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.03.2008 року.

21.04.2008року МВ ДВС Білоцерківського МУЮ відкрито виконавче провадження № 7157029.

Згідно довідки державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГУ ТУЮ у Київській області від 15.05.2020 року № 79592, ОСОБА_2 має заборгованість станом на 01.05.2020 року в сумі 4 819,96 грн. щодо сплати аліментів на утримання свого сина ОСОБА_4.

Згідно даних довідки державного виконавця, відповідач не сплачував аліменти у березні, квітні 2020 року.

У травні 2020 року відповідачем сплачена сума в розмірі 2 209 грн., як він стверджував, за березень 2020 року, але у березні 2020 року відповідачу нараховано 2410 грн.

Отже, станом на 18.06.2002 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 209 грн. аліментів за березень 2020 року, залишаються несплаченими аліменти за квітень та травень в сумі по 2410 грн. за кожний вказаний місяць.

Загальний розмір пені за цей період становить 1 759,90 грн. Однак, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може більше 100 відсотків заборгованості, нарахована сума пені не є більшою від фактичного розміру заборгованості - 4 819,96 гривень.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з березня 2020 року по травень 2020 року включено у розмірі - 1 759,90 гривень. Судові витрати покласти на відповідача ( а. с. 1-3 ).

Ухвалою судді від 24 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 19-20).

22 вересня 2020 року за вх. № 36172 судом отримано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просила стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з березня 2020 року по травень 2020 року включено, у розмірі - 5 543,21 гривень ( а. с. 28-29 ).

07 жовтня 2020 року за вх. № 38599 судом отримано письмові пояснення від відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву позивача ОСОБА_1, яка містить наступне.

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа № 357/2248/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Ознайомившись з позовними вимогами позивача, що викладені в її позовній заяві, позов визнає частково, тому що факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав.

Особливу увагу суду звертає на те, що позивач поступово вводить суд в оману, а саме: надає довідку видану Білоцерківським МВ ДВС від 15.05.2020 року № 79592, згідно якої сума аліментів, яка підлягає стягненню, за деякі місяці не відповідає сумі аліментів яка підлягає стягненню вказаній в довідці.

Крім того, позивач зазначає, що з його боку навмисно не сплачуються аліменти, хоча, це не відповідає дійсності, оскільки з його боку аліменти сплачуються. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ( а. с. 35-37 ).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява останньої, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі ( а. с. 44 ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявна розписка ( а. с. 49 ).

До того ж, в судовому засіданні, яке відбувалося 11.11.2020 року ( а. с. 46-48 ) відповідач заперечував проти позовних вимог позивача, хоча визнав, що дійсно своєчасно не сплатив аліменти у квітні та травні 2020 року. Не погодився з тим, що в березні місяці ним не було сплачено, так як така сплата була здійснена, сума разом із боргом, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення надані відповідачем в судовому засіданні 11.11.2020 року, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що з 04 лютого 2006 року позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яке було видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 05 липня 2006 року, серії НОМЕР_1, вбачається що батьками останнього є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 6).

Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 08 квітня 2014 року, серії НОМЕР_2, вбачається що батьками останнього є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).

Відповідно до Виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 31.03.2008 року, яким з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2008 року до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 8 ).

21 квітня 2008 року державним виконавцем Матушевич Оленою Василівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі Виконавчого листа № 2-2335, виданого 31.03.2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини на користь ОСОБА_1 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму ( а. с. 9 ).

23 квітня 2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_3, виданої 23 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 7 ).

В судовому засіданні, встановлено, що син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 проживають разом з позивачем ОСОБА_1.

Встановлено, що оскільки відповідач ОСОБА_2 ухилявся від виконання обов'язку по сплаті аліментів та ігнорував вимоги державного виконавця, то державним виконавцем були винесені постанови - 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 03.07.2019 року про арешт коштів боржника; 28.02.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 28.02.2018 року про тимчасову обмеження у праві виїзду за межі України; 28.02.2018 року про тимчасову обмеження у праві керування транспортними засобами, що не було спростовано відповідачем.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 117698 від 21.09.2020 року ( уточненої ), виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що заборгованість станом на 21.09.2020 року по сплаті аліментів відсутня ( а. с. 30 ).

Однак, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідач дійсно мав заборгованість по сплаті аліментів, сплачував їх несвоєчасно та не в повному обсязі та не кожного місяця.

В судовому засіданні відповідач заперечував про те, що в березні ним не було сплачено аліменти, так як ним на початку березня було сплачено суму, яку зазначав державний виконавець, сплативв розмірі 27 953,50 гривень, зазначена сума підтверджується квитанцією № 23 від 03.03.2020 року ( а. с. 40 ).

Стосовно інших періодів, зазначених у позові позивачем, відповідач на питання суду підтвердив та не спростував, що дійсно в квітні ним не було сплачено аліменти, а за травень така сплата була здійснена не в повному обсязі та несвоєчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Зазначене підтверджується і доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 117698 від 21.09.2020 року, виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно з положеннями СК України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В іншихвипадкахстягується неустойка за весь час простроченнясплатиаліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною,залежно від кількості днів у місяці.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 14-37цс18.

Згідно наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати ОСОБА_2 аліментів, останній має загальний розмір пені за період з березня 2020 року по травень 2020 року у розмірі 8 382,42 гривень.

Однак, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки ( пені ) не може більше 100 відсотків заборгованості, позивач зменшив суму до фактичної суми боргу станом на 31.05.2020 року до 5 543,21 гривень ( а. с. 28 ).

Враховуючи те, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, але не може погодитися в повному обсязі із розрахунком позивача та її сумою.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

03 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16 чітко роз'яснила порядок нарахування пені у разі прострочення ( несплати ) аліментів на утримання дитини. Так, у постанові ВП ВС вказано, що в разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів в поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів, у який проведена сплатазаборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пеніза місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментівза конкретний місяць ( місячний платіж ) необхідно помножити на кількістьднів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати ( при цьому день виконання зобов'язання не включається до строку заборгованості ) та помножити на 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість замісяць х кількість днів заборгованості х 1%. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені обрахованої за кожним місячним ( періодичним ) платежем.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 117698 від 21.09.2020 року, виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відповідач дійсно у вищевказаний період позивачем мав заборгованість зі сплати аліментів, а щомісячні платежі зі сплати аліментів не здійснював взагалі, або здійснював в неповному обсязі та несвоєчасно.

Встановлено, що відповідач сплатив 03.03.2020 року черговий платіж зі сплати аліментів в розмірі 2 228,75 гривень та заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 25 724,75 гривень, що загалом складає 27 953,50 гривень, в квітні місяці відповідачем зовсім не було сплачено аліменти, а за травень 2020 року відповідачем сплачено аліменти лише 16.06.2020 року у сумі 2 209 гривень, що не спростовано з боку відповідача та підтверджується доданою квитанцією, однак не в повному обсязі, так як щомісячний платіж зі сплати аліментів становив 2 228,75 гривень, отже недоплата становила - 19,75 гривень.

Оскільки відповідач сплатив черговий платіж зі сплати аліментів 03.03.2020 року за березень 2020 року, тому пеня за прострочення сплати аліментів за вказаний місяць у відповідача не існує, так як у викладеній правовій позиції ВП ВС від 03.04.2019 року зазначено, що у разі несплати аліментів в поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Враховуючи наявні докази, правову позицію ВП ВС від 03.04.2019 р. та обмеження, що встановлені ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає, що неустойка (пеня) за період з 01.04.2020 р. по 31.05.2020р. має бути обрахована наступним чином: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1% = Пеня. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим платежем.

Таким чином сума пені за прострочення сплати аліментів за квітень 2020 р. становить - 668,62 грн. ( заборгованість за місяць 2 228,75 грн. х 30 днів х 1% ); за травень 2020 р. - 6,12 грн.( заборгованість за місяць 19,75 грн. х 31 день х 1% ). Отже, загальна сума пені становить 674,74 гривень.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, необхідно стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 674,74 гривень.

З 1 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» ставки судового збору змінюються.

Як визначено у Законі, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача Гнатенко Ігоря Павловичапідлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

На підставі викладеного та керуючись ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 2, 4, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 265, 273, 274, 353, 354ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 674,74 гривень ( шістсот сімдесят чотири гривні сімдесят чотири копійки ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4);

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_5).

Повне судове рішення складено 07 грудня 2020 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов