Справа № 461/1604/20 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1945/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

з участю: представника АТ КБ «ПриватБанк» - Жарського І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 таАкціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 червня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету -заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг №б/н від 07 грудня 2017 року згідно якої отримав кредит у розмірі 53500 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого ліміту.

Відповідач ОСОБА_1 не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, допустив заборгованість яка станом на 15 січня 2020 року становить 124 714,81 гривень, із яких:

92518,81 гривень заборгованість за кредитом;

25781,01 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом;

А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500 гривень штраф (фіксована частина);

5914,99 процентна складова.

Просили стягнути зазначену суму заборгованості із відповідача, а також судові витрати (а.с.2-5).

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2017 р. в розмірі 92 518,81 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати на оплату судового збору в розмірі 1555,48 грн.

Рішення суду оскаржили представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на те, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі не меншому ніж 92 518,18 гривень.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07 грудня 2017 року, на яку посилається Позивач, як на підставу своїх позовних вимог про стягнення боргу, не свідчить взагалі про укладення будь-якого договору, а лише вказує на окремі анкетні дані відповідача.

Поданий Позивачем документ основна карта 999……..7933 «виписка за період з 01 грудня 2017 по 27 квітня 2020» взагалі не свідчить про укладення Відповідачем будь-якого кредитного договору та виникнення у зв`язку з цим будь-яких зобов`язань.

Зазначена виписка свідчить про переказ відповідачем власних коштів, що в подальшому спрямовувались на певні особисті потреби.

Таким чином поданий документ «виписка» не відображає інформацію про платника та одержувача коштів, не являється належним доказом по справі згідно якого можна вирішити питання про стягнення заборгованості по кредиту.

Анкета-Заява про прєднання до Правил надання банківських послуг не містять умови кредитування, вид кредитної картки.

Відповідачем не підписувалось Пам`ятки або Довідки про умови кредитування, що підтверджує відсутність між сторонами будь-яких відносин кредитування.

Позивачем фактично було додано рух коштів по основній картці 9991…….7933 номер якої є відмінним від картки за №234037, що зазначена у Довідці Позивача.

Однак, як вбачається з основної картки, Позивачем було списано 52884,46 гривень комісій (ст.1) та 51441,95 грн. процентів (ст.25 виписки).

У свою чергу, питання про повернення зазначених коштів, які безпідставно набуто в розумінні ч.2 ст.216, ст.121 ЦК України судом не вирішувалось.

Суд в порушення ч.4 ст.263, ч.5 ст.411 ЦПК України не врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у Постановах Верховного Суду з даних питань.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.

В апеляційній скарзіАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що Банк у грудні 2017 року надав відповідачу кредит, останній користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості, розраховувався карткою, знімав готівку, що свідчить про виконання кредитного договору, а тому суд першої інстанції не мав законних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту та штрафних санкцій.

Просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Буковський Т.Й. не з`явилися, подали відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», у якому просили апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а їхню апеляційну скаргу задовольнити (а.с….)

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» - Жарського І.Р. на підтримання апеляційної скарги Банку та заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити, рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 червня 2020 року скасувати частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 07 грудня 2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 53500 гривень, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації /а.с. 15/.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір банківського обслуговування, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів Банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором, станом на 15 січня 2020 року, становить 124 714,81 грн, з яких: 92518,81 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25781,01 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн - штрафу (фіксована частина), 5914,99 грн - штрафу (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч.2 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 07 грудня 2017 року процентна ставка не зазначена.

Однак як видно із виписки з карткового рахунку, відповідачу був встановлений кредитний ліміт і той користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, ресторанів.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів убачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі особистого рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції , зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

Як зазначено у правових позиціях Верховного Суду висловлених у Постанові від 10 квітня 2019 року у справі №356/1635/16-ц висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатися обґрунтованими, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Таким чином не знайшли свого підтвердження висновки суду першої інстанції про те, що відповідач підписуючи заяву анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07 грудня 2017 року не був обізнаний з умовами кредитування, з урахуванням того, що такий користувався карткою тривалий час, використовуючи її в торгівельних та розважальних закладах, здійснював погашення заборгованості по процентах до серпня 2019 року (т.1 а.с.13 зворот), тобто, частково виконувалися умови договору сторонами. Після чого, ОСОБА_1 припинив вносити кошти на погашення заборгованості, яка утворилася з плином часу.

Крім того, 17 жовтня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 були підписані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (в даному випадку ОСОБА_1 ) де зафіксовано сума та ліміт кредитних коштів, строк дії договору, строк кредитування, а також інформація щодо реальної та річної процентної ставки, а також інформація про умови відповідальності за несвоєчасне повернення споживчого кредиту (т.2 а.с.16-17).

З урахування наведеного апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення, рішення Галицького районного сду ум. Львова від 09 червня 2020 року в частині відмови у стягненні із ОСОБА_1 заборгованості по процентах за користування кредитом, та штрафами скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Оскільки доведено факт видачі Банком ОСОБА_1 кредитних коштів згідно договору б/н від від 07 грудня 2017 року, користування цими коштами відповідачем та порушення останнім своїх забов`язань, то й відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог Банку.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 червня 2020 року в частині відмови у стягненні із ОСОБА_1 заборгованості по процентах за користування кредитом, та штрафами скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 грудня 2017 року в сумі 32196 гривень, що становить:

25 781,01 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом;

500 гривень штраф (фіксована частина);

5914,99 (прострочена складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3153 гривень судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Мельничук О.Я.