ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9663/20 Справа № 215/7276/19 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року

по цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року Комунальне підприємство теплових мереж Криворіжтепломережа (далі КПТМ Криворіжтепломережа) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення.

Позовна заява, мотивована тим, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2003 року є власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . На виконання своєї статутної мети КПТМ Криворіжтепломережа здійснює постачання теплової енергії у вказану квартиру. Так як будинок АДРЕСА_2 є багатоповерховим, опалення до квартири АДРЕСА_3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Доказами подачі теплової енергії є акти про подачу теплоносія та про його відключення. Заборгованість відповідача перед позивачем згідно розрахунку заборгованості за період з 10.03.2007 року по 01.10.2019 року складає 95 698,09 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2016 року по 01.10.2019 року в розмірі 95 698,09 грн та судові витрати.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15.09.2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ Криворіжтепломережа заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2016 року по 01.10.2019 року в розмірі 48 542,95 грн та 960,50 грн судових витрат по справі.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до п.21 статуту КПТМ Криворіжтепломережа, підприємство створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії, а також надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам (а.с.155).

Відповідно до акту № 112 приймання-передачі 2-поверхового житлового будинку АДРЕСА_2 , складеного 30.09.2006 року, вказаний будинок на підставі рішення сесії Криворізької міської ради від 21.11.2006 року № 564, було передано ВАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат на балансове облікування управління житлово-комунального господарства (а.с.165-167).

У лютому 2007 року будинок АДРЕСА_2 прийнятий на обслуговування КПТМ Криворіжтепломережа. Відомостей про відключення від системи центрального опалення квартири АДРЕСА_3 у даному будинку в інформації КЖП не зазначалось. Опалення квартир даного житлового будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення (а.с.10-15).

Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги, станом на 01.10.2019 року відповідач має перед позивачем заборгованість в розмірі 95 698,09 грн (а.с.8).

Судом також установлено, із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що відповідач придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 28.02.2003 року на підставі договору купівлі-продажу ВАЕ № 393149, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М., однак право власності на дану квартиру він зареєстрував 24.01.2007 року.

Із відповіді Криворізького МРЕМ АТ ДТЕК Дніпровські електромережі споживачу ОСОБА_1 встановлений тариф «місто+плита», оскільки у будинку АДРЕСА_2 встановлені електроплити. Даний споживач не звертався до АТ ДТЕК Дніпровські електромережі для зміни тарифу під встановлення електричного опалення, не надавав відповідної технічної документації на встановлення автономного електричного опалення у квартирі АДРЕСА_4 . Крім того, інформація щодо зміни схеми електрозабезпечення квартири АДРЕСА_4 за період з 2003 по 2007 роки в АТ ДТЕК Дніпровські електромережі відсутня. Таким чином, АТ ДТЕК Дніпровські електромережі нічого не відомо про встановлення у спірній квартирі автономного електричного опалення.

Із копії акту, виданого 18.05.2009 року ВАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат вбачається, що квартиру АДРЕСА_4 було відключено від мережі централізованого опалення ще у травні 2003 року (радіатори та труби опалення відрізані). Даний акт складено комісією у складі начальника ЖЕУ, начальника ЕМС, коменданта та колишнього власника квартири ОСОБА_2 (а.с.104).

ПрАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат у своїй відповіді повідомило, що не може надати змістовну інформацію щодо надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_4 , а також наявності загальної практики відключення квартир від мереж центрального опалення, у зв`язку із відсутністю відповідних документів (а.с.164).

Крім того, судом установлено, що самим відповідачем не здійснювалось будь-яких дій з відключення квартири від мережі централізованого опалення, а квартира була відключена від мережі ще попереднім власником у травні 2003 року, та перебувала на балансі ВАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2016 року по 01.10.2019 року в розмірі 48 542,95 грн, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що відповідачем не підтверджено правомірність відключення його квартири від мережі централізованого опалення, однак сума заборгованості має бути стягнута з відповідача у межах встановленого ст. 257 ЦК України загального строку позовної давності тривалістю у три роки, про застосування якого заявлено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Законом України Про житлово-комунальні послуги визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України Про теплопостачання встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неотримання ним фактично отриманих послуг, оскільки квартира була відключена від мережі ще попереднім власником у травні 2003 року, тому позивач неправомірно здійснював нарахування заборгованості є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України Про теплопостачання схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Проте, дані правила не діяли під час відключення спірної квартири від мережі централізованого опалення, а саме у 2003 році. На той час діючими були Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 30.12.1997 року, які хоча і не передбачали процедури відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг, але регулювали відносини між споживачами і виконавцями у наданні послуг з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання (центральне опалення) та водовідведення.

Згідно з пунктами 34, 36 Правил, затверджених постановою від 30.12.1997 року, споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати і використовувати не за призначень та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень. Виконавець послуг зобов`язаний припинити за письмовою вимогою споживача надання послуг з центрального опалення (за наявності технічної можливості) на період тимчасової відсутності споживача та членів його сім`ї, опломбовуючи запірні вентелі на вводі у квартиру.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Оскільки позивач не виконав вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4 до вчинення дій щодо відключення, Верховний Суд погоджується з висновком, що він здійснив від`єднання від мереж централізованого опалення самовільно та не дотримався вимог щодо складання та затвердження акту про відключення його квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених у пунктах 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Відповідно до статті 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Оскільки квартира ОСОБА_1 самовільно відключена від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води та ним не було вирішено у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, відсутні підстави для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття позивача з обліку, як споживача послуги, яку він не отримує.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-295цс15 від 20.04.2016 року, у постанові № 6-582цс15 від 18.11.2015 року, що також відповідає постанові Верховного Суду у справі № 915/89/16 від 02.03.2018 року, тому самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги центрального теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність між сторонами договору щодо послуг теплопостачання є необґрунтованими, оскільки положеннями статей 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін.

Також безпідставними є доводи відповідача щодо правомірності відключення його квартири від мереж централізованого опалення, яке підтверджується актом, дослідженим у судовому засіданні, оскільки балансоутримувачем цього будинку на момент відключення а саме ПрАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат не підтверджено того факту, що комісія у тому складі, який зазначений в акті мала повноваження на відключення споживачів від систем централізованого опалення та видачу відповідних актів.

Крім того, своїм листом від 11.06.2009 року за № 606 КПТМ Криворіжтепломережа повідомляло відповідачу, якої процедури необхідно дотриматись та який пакет документів йому необхідно додати для того, щоб підприємство визнало правомірність відключення квартири від системи централізованого опалення та припинила нарахування за надані послуги (а.с.103).

При відключенні від мереж централізованого опалення без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4, дії споживача вважаються самовільними, протиправними, які тягнуть відповідальність за самовільне переобладнання приміщень та не надають підстав для припинення обов`язків власників квартир зі сплати за послуги з теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а провадження у справі ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020 року відкрито з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки на час відкриття провадження у справі він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як убачається з матеріалів справи, у грудні 2019 року КПТМ Криворіжтепломережа звернулося до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення (а.с.2-3).

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.02.2020 року позовну заяву передано за підсудністю до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області (а.с.26).

Ухвала районного суду мотивована тим, що за інформацією адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_1 зареєстрований з 10.02.2004 року за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.18).

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020 року прийнято та відкрито провадження у даній справі (а.с.33).

Наслідки передачі справи до іншого суду передбачені статтею 32 ЦПК України.

Відповідно до частини першої цієї норми спори між судами про підсудність не допускаються. Згідно з частиною другою статті 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Недопустимість суперечок про підсудність означає, що суд, якому передана справа, не має права відмовити у прийнятті надісланої до нього справи, навіть якщо вважає таку передачу безпідставною.

Отже, на момент постановлення Тернівським районним судом м. Кривого Рогу ухвали про передачу справи на розгляд іншого суду та відкриття Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області провадження у справі, відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно відкрито провадження у справі з дотриманням правил територіальної підсудності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко