Ухвала

08 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 523/15493/18

провадження № 61-15951ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянувши заяву адвоката Бушуєва Максима Олексійовича, як представника ОСОБА_1 , про відвід колегії суддів: Шиповича В. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказів незаконними і протиправними та їх скасування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про визнання незаконними і протиправними та скасування наказів від 31 серпня 2018 року № 101 та від 01 жовтня 2018 року № 109 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

29 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку представник

АТ «Українська залізниця» - адвокат Пахомова В. А. подала касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року у цивільній справі № 523/15493/18, в якій просила вказану постанову скасувати, а ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відзив на касаційну скаргу у строк до 09 грудня 2020 року.

04 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку представник

ОСОБА_1 - адвокат Бушуєв М. О. подав заяву про відвід колегії суддів Шиповича В. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.

Вказана заява зареєстрована у Касаційному цивільному суді 07 грудня

2020 року.

Заява про відвід колегії суддів обґрунтована тим, що зміст касаційної скарги АТ «Українська залізниця» і ухвали про відкриття касаційного провадження викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності колегії суддів та вказує на певну пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду цієї справи.

Заявник зокрема наголошує на тому, що касаційна скарга має бути підписана особою, яка її подає, або представником такої особи, при цьому зазначає, що ним не отримано довіреності представника АТ «Українська залізниця» - адвоката Пахомової В. А. в оригіналі, як того вимагає процесуальний закон.

Стверджує, що суд касаційної інстанції, керуючись принципом рівності сторін з урахуванням розумності процесуальних строків, строків розгляду касаційної скарги, нормативних строків пересилання поштових відправлень, повинен був надати позивачеві строк необхідний і достатній на подання відзиву на касаційну скаргу, тобто 30 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження від 18 листопада 2020 року, та не обмежувати позивача у реалізації даного права в строк до 09 грудня 2020 року.

Звертає увагу, що відповідно до приписів статей 6, 12, 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат Пахомова В. А. на підтвердження своїх представницьких повноважень у цій справі зобов`язана була надати до Верховного Суду оригінал (для огляду суду) та належним чином посвідчену копію Свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю; оригінал договору про надання правової допомоги АТ «Українська залізниця»; ордер.

Вказує на нікчемність копії довіреності, долученої до касаційної скарги, у зв`язку з тим, що вона нотаріально не посвідчена.

Зазначає про відсутність підстав для касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року, оскільки така постанова усунула перешкоди позивача у реалізації її прав на публічний розгляд позовної заяви по суті, упродовж розумного строку, та цією постановою не вирішувалося жодних питань, яке стосувалося прав, свобод, інтересів та обов`язків АТ «Українська залізниця», а тому товариство не мало прав на оскарження названої постанови.

Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК Українипитання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до пункту 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу колегії суддів за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що судді Шипович В. В., Синельников Є. В., Хопта С. Ф. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженість суддів діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Колегія суддів вважає, що наведені у заяві про відвід доводи не свідчать про наявність підстав для відводу колегії суддів, а зводяться до незгоди із процесуальним рішенням - ухвалою від 18 листопада 2020 року про відкриття касаційного провадження.

Разом із тим відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, необхідно зауважити, що визначення складу суду для розгляду конкретної судової справи здійснюється не за бажанням учасників такої справи, а в автоматизованому порядку.

Необґрунтоване усунення судді/суддів від участі у розгляді конкретної справи є порушенням права на справедливий суд.

Оскільки відвід, заявлений колегії судді, визнано необґрунтованим, то відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заявлений адвокатом Бушуєвим Максимом Олексійовичем, як представником ОСОБА_1 , відвід колегії суддів Шипович В. В., Синельников Є. В., Хопта С. Ф. визнати необґрунтованим.

Заяву про відвід колегії суддів Шиповича В. В., Синельникова Є. В.,

Хопти С. Ф. передати для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта