Справа № 426/8650/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

10 січня 2020 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Сватове заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Сватівського районного суду Луганської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

08 січня 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що предметом даного позову є нерухоме майно у складі: комплекс, 2-х гаражів, майстерня, кузня майстерні, склад кисневих балонів, склад газових балонів, строй цех, пилорама, 2-х матеріальних складів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що на вказане майно необхідно накласти арешт, оскільки на розгляді у Сватівському районному судом Луганської області перебуває справа № 426/12113/19 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Мирослава» до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, яке є предметом і в даному позові. В зв`язку з чим просить суд з метою розгляду позову по справі № 426/8650/19 накласти арешт в межах суми позову, а саме: 254000,00 грн. на нерухоме майно загальною площею: 2555,5 кв.м. у складі: комплекс, 2-х гаражів, майстерня, кузня майстерні, склад кисневих балонів, склад газових балонів, строй цех, пилораму, 2-х матеріальних складів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , яке має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, номер запису про право власності: 5708711 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та яке 20 травня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції Луганської області Дудник Людмилою Борисівною на підставі ухвали № 426/2110/13-ц Сватівського районного суду Луганської області від 23.12.2013 року зареєстровано за ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 149 ч. 2 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.153 ч.ч. 1, 3-7 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно роз`яснень п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд має з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

При цьому забезпечення позову може бути оскаржено, може бути прийнято зустрічне забезпечення, заміна виду забезпечення позову, скасування заходів забезпечення позову тим же судом, відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову. За своєю природою заходи забезпечення позову в цивільному процесі мають тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання судового акта, яким закінчується вирішення спору по суті.

Наведене узгоджується і з правовими позиціями Верховного Суду України (постанови від 25.05.2016 року по справі № 6-605цс16 (№ в ЄДРСРУ 57933051). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання як утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що підлягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім вищезазначеного, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Виходячи із змісту заяви, суд вважає доцільним застосування по даній цивільній справі заходів забезпечення позову, оскільки у разі невжиття відповідних заходів, у випадку задоволення позовних вимог, виконання рішення суду може бути утруднено чи зроблено неможливим.

Таким чином, з наведених вище обставин, суд, вважає, що заява про забезпечення позову ґрунтується на вимогах закону, а вид забезпечення позову по справі є обґрунтованим і адекватним, яким буде досягнуто збереження правовідносин у стані, що існували на дату їх виникнення, а забезпечення позову не приведе до порушення прав чи законних інтересів учасників справи та підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 157 ЦПК України визначено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 149-154,157, 353 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

В порядку забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, накласти арешт в межах суми позову, а саме: 254000,00 грн. на нерухоме майно загальною площею: 2555,5 кв.м. у складі: комплекс, 2-х гаражів, майстерня, кузня майстерні, склад кисневих балонів, склад газових балонів, строй цех, пилораму, 2-х матеріальних складів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , яке має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, номер запису про право власності: 5708711 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та яке 20 травня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції Луганської області Дудник Людмилою Борисівною на підставі ухвали № 426/2110/13-ц Сватівського районного суду Луганської області від 23.12.2013 року зареєстровано за ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Копію ухвали направити для виконання до Сектору з питань державної реєстрації Сватівської районної державної адміністрації (Луганська область, м. Сватове, майдан Злагоди, 43) та сторонам для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження в апеляційному порядку .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Скрипник С.М.