Справа № 576/2141/20
Провадження № 2/576/585/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяУсенко Л.М.
секретарі судового засіданняБірюк О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 576/2141/20
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
провизнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
учасники справи та представники:
позивач представник позивачане з`явилась ОСОБА_3
відповідачОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач. Останній не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має та не цікавиться ним. У березні 2020 року виїхав у невідомому напрямку, наразі зв`язок з ним втрачено.

Просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені в позовній заяві. Додатково повідомила, що являється донькою позивача, проживає разом з нею, а з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі, тому він був прописаний у спірному будинку. В позовних вимогах номер будинку помилково вказаний як НОМЕР_2, просила вважати правильним номер НОМЕР_2 у відповідності до наданих документів.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом надати відзив не скористався. В судовому засіданні повідомив, що з березня поточного року проживає разом з матір`ю за іншою адресою, виїхав добровільно, наміру повертатися не має, проти зняття з реєстрації не заперечує, але позов визнає лише за умови, що представник позивача поверне йому інструменти.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, безпосередньо дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З довідок голови Перемозької сільської ради від 11.09.2020 року № 02-25/571, від 03.08.2020 року № 02-25/114 вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 .. Останній за вказаною адресою не проживає (а.с. 8, 9).

З актів обстеження умов проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 , складених комісією з числа працівників сільської ради від 15.06.2020, 31.07.2020 та 11.09.2020 вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані позивач, її донька ОСОБА_3 та співмешканець останньої ОСОБА_2 , який не проживає там з березня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач зареєстрована у спірному будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Позивачі є власником спірного будинку.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), у постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18).

Надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності та з урахуванням пояснення відповідача достатні для висновку про те, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, виходячи з чого його належить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатила при поданні позовної заяви в сумі по 840,80 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду черезГлухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 07 грудня 2020 року.

Суддя Л.М. Усенко