Справа №266/7408/19
Провадження№ 2-ві/266/8/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі судді Шишиліна О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Д`яченко Д.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Бедненко С.В. про визнання недійсним та скасування договору дарування нерухомого майна

В С Т А Н О В И В:

Відповідачем ОСОБА_1 заявлено відвід головуючому по справі судді Д`яченко Д.О. з підстав п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, тобто є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. В обґрунтування відводу вказав, що суддя увійшов у зговір з відповідачем щодо ухвалення рішення ка користь відповідача, оскільки буд яких процесуальних дій за порушення відповідачем своїх обов`язків суддя не вчиняє і навпаки проявляє до позивача упередженість, яка виявилася у видалені позивача із залу судових засідань.. До заяви не надано буд-яких додатків на підтвердження доводів викладених у заяві про відвід.

Ухвалою головуючого судді у справі від 07.12.2020р. прийнято рішення про відсутність будь-яких обставин для відводу передбачених ст.36 ЦПК України, оскільки на думку головуючого доводи позивача стосуються прийнятого ним публічного рішення.

Як вбачається з п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом 10 днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначив ЄСПЛ в п.28-32 Рішення від 15.07.2010р. у справі "Газета "Україна-Центр" проти України" існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", від 10 червня 1996 року, п. 38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", п. 43). У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії", від 7 серпня 1996 року, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

На оцінку суб`єктивного критерію про не безсторонність судді Д`яченко Д.О. внаслідок зговору його з позивачем заявником не надано будь-яких доказів. За таких підстав особиста безсторонність судді Д`яченко Д.О. презюмується.

Суд не переконаний, що у цій заяві є достатньо ознак, щоб встановити, що суддя Д`яченко Д.О., який розглядає справу, проявляв особисту упередженість шляхом застосування (не застосування) заходів процесуального примусу до учасників судового процесу. Оскільки вирішення цього питання є публічним та не є імперативним обов`язком суду.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже побоювання заявника є об`єктивно не обґрунтованими. Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлений суб`єктивного права на перегляд рішення в апеляційному та касаційному порядку у випадку незгоди з ухваленим рішенням по суті справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Д`яченко Д.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Бедненко С.В. про визнання недійсним та скасування договору дарування нерухомого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Шишилін О. Г.