Провадження №2/522/88/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

10 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До суду 19.12.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення коштів.

До суду 26.12.2019 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року провадження у справі відкрито з призначенням до розгляду в підготовчому засіданні на 10.02.2020 року.

Разом із позовом представником позивача було заявлено до суду клопотання про забезпечення позову, згідно якого просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Посилалась на те, що сума, яка заявлена до стягнення з відповідача, є дуже значною, тому вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову для забезпечення можливого ефективного захисту прав позивача, про порушення якого ним заявлено.

Вивчивши подане клопотання сторони позивача, матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має правовжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (частина 3 ст. 150 ЦПК України) .

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Із сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Суд вбачає, що предметом позову є вимоги щодо розірвання договору позики від 01.02.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за вказаним договором поруки від 01.02.2013 року.

Ціна позову визначена позивачем у розмірі 3 816 080, 86 грн..

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, беручи до уваги предмет спору та підстави, із яких заявлено позов, суд вважає за можливе задовольнити вимоги представника позивача щодо забезпечення позову в обраний нею спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

З боку сторони позивача доведено належність майна, про обтяження якого заявлено, саме відповідачки, про що свідчить наявна у матеріалах позову інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2019 року.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Стосовно застосування судом зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.1-3ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд вбачає, що підстав, передбачених ст. 154 ЦПК України, на час вирішення питання про забезпечення позову не встановлено; застосовані судом заходи забезпечення позову не спричинять в подальшому збитків відповідачу, тому суд вважає застосування зустрічного забезпечення не доцільним.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст.149-154,157,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову до розгляду справи по суті шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради та сторонам по справі.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 10 січня 2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.