Справа № 266/4241/20
Провадження№ 2/266/838/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08 грудня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Д`яченко Д.О., за участю секретаря судового засідання Сологуб Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В Приморському районному судді м. Маріуполя була зареєстрована позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .

В обґрунтування позовної заяви, доповнень до позовної заяви зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_3 від 19.05.2005 року, та Витягу про державну реєстрації прав №7297458 від 20.05.2005 позивачу належить квартира АДРЕСА_3 . Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 за даною адресою окрім позивача зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але фактично у вказаному приміщенні не проживає з 2018 року по теперішній час. З 2018 року по теперішній час, відповідач не користується житлом без поважних причин, власних речей в квартирі не має, не бере участі в оплаті комунальних послуг та отриманні житлового приміщення і прибудинкової території. Органи ДМС роз`яснили, що за відсутності письмової заяви, зняття особи з реєстрації можливо на підставі судового рішення. У зв`язку з тим, що фактичне мешкання відповідача позивачу не відомо, а вирішення питання в позасудовому порядку не передбачено, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою.

Ухвалою суду від 01.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою суду від 08.10.2020 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 04.11.2020 року закрито підготовче засідання за позовною заявою та призначено справу до судового розгляду.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без його участі. Не заперечував проти винесення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 19.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С., зареєстрованого в реєстрі за №4307, ОСОБА_1 отримав у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7297458 від 20.05.2005 року, зареєстрованого в книзі 15, за номером 10670, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №1012810 від 20.05.2005 року приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Рябоконь Ю.С. вчинено правочин за №606573, предметом правочину є реєстраційний об`єкт № об`єкту у РПВН:3258760, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого відчужував: ОСОБА_3 , набувач: ОСОБА_1 .

Відповідно до акту від 07.08.2020 року підписаного головою ОСББ Шалашовою З.Л. "Аист 37", у присутності 2 свідків, встановили, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 2018 року і по теперішній час 2020 року за місцем реєстрації не проживав ніколи та місце його мешкання невідоме.

Відповідно до довідки про особовий рахунок від 07.08.2020 року виданої головою ОСББ "Аист 37" ОСОБА_4 ОСОБА_5 , номер особового рахунку на квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно наданих квитанцій на оплату утримання будинку та прибудинкової території виданих ОСББ "Аист 37" квитанції видані на ім`я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 з особовим рахунком ІНФОРМАЦІЯ_2 , загальна площа квартири складає 48,2 м2.

За положеннями ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не забороненого законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд враховуючи обставини, що відповідач залишається зареєстрованим у спірному домоволодінні, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірному будинку, тим більше, що у відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Разом з тим, положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації, так як вони є похідними від прийнятого рішення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не мешкає в спірному приміщенні близько двох років, а також не встановлено поважність причин відсутності ОСОБА_2 .

Питання щодо стягнення з відповідача судового збору судом не вирішується, оскільки позивачем даної вимоги заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 258, 259, 263-265, 265, 280, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2020 року.

Суддя: Д`яченко Д. О.