ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року

м.Суми

Справа №592/11535/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/1/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2015 року в складі судді Алфьорова А.М., ухваленого у м. Суми Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» пред`явило позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 січня 2008 року позивачем укладений кредитний договір з ОСОБА_1 , відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 40000 доларів США на термін до 10 січня 2028 року, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 09 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 23 вересня 2014 року утворилась заборгованість, яка складається з: 39331,36 доларів США - заборгованості за кредитом; 2745,86 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 560,70 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 603,42 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 18,49 доларів США - фіксованої частини штрафу; 2162,07 доларів США - процентної складової штрафу.

На підставі викладеного банк просив суд стягнути заборгованість з відповідачів у солідарному порядку.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2015 року позов задоволений.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору № SUH2GA від 10 січня 2008 року у розмірі 45421,90 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у дольовому порядку сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн, тобто по 1827 грн з кожного.

У лютому 2019 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення, яка залишена без задоволення ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 квітня 2019 року.

У травні 2019 року ОСОБА_2 оскаржив заочне рішення до апеляційного суду. У апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог про стягнення з нього у солідарному порядку заборгованості у розмірі 45421,90 доларів США по кредитному договору № SUH2GA від 10 січня 2008 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд справи, крім того, ОСОБА_2 стверджує, що не підписував договір поруки, який став підставою для стягнення з нього заборгованості на користь банку. Одночасно з апеляційною скаргою подав клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника адвоката Дмитренка В.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гакаля Р.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 10 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № SUH2GA, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 40000 доларів США на термін до 10 січня 2028 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором (а.с. 15-17).

05 березня 2013 року у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки (а.с. 21).

ОСОБА_1 належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження позовних вимог банк надав розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 23 вересня 2014 року становить: 39331,36 доларів США - заборгованість за кредитом; 2745,86 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 560,70 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 603,42 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 18,49 доларів США - фіксована частина штрафу; 2162,07 доларів США - процентна складова штрафу (а.с. 6-9).

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

За нормами ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір поруки є консенсуальним договором, тобто вважається укладеним з моменту досягнення згоди щодо його істотних умов. У такому випадку не підписання договору вказує на його не укладення.

Зі змісту позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що підставою звернення до суду з позовом, зокрема, і до ОСОБА_2 стало невиконання ОСОБА_1 основного зобов`язання за кредитним договором, забезпеченого порукою ОСОБА_2 .

Заперечуючи проти ухваленого місцевим судом заочного рішення про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, ОСОБА_2 , крім іншого, послався також на те, що він договір поруки з банком не підписував, тому просив апеляційний суд призначити судово-почеркознавчу експертизу для підтвердження, що підпис поручителя у договорі поруки йому не належить.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 77, ч. 1 ст.78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_2 призначена судова почеркознавча експертиза для визначення справжності підпису ОСОБА_2 на договорі поруки без номера від 05 березня 2013 року (а.с. 151-154).

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи №1611/1612 від 11 грудня 2019 року, проведеної Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, підпис від імені ОСОБА_2 у розділі «19.2. поручитель» у графі «підпис» у договорі поруки без номеру від 05 березня 2013 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_2 виконаний за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с.232-249).

З огляду на встановлений факт того, що підпис на договорі поруки від 05 березня 2013 року від імені поручителя ОСОБА_2 не належить ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Встановлені по справі обставини підтверджують, що ОСОБА_2 поручителем за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 не виступав, а томі відсутні правові підстави для визнання його солідарним боржником разом із ОСОБА_1 за кредитним договором № SUH2GA від 10 січня 2008 року укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 .

За встановлених обставин справи та вимог закону, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені відповідачем, 384 грн 20 коп судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 56), 5481 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 110), 7222 грн витрат за проведення почеркознавчої експертизи, 72,22 грн комісії при сплаті коштів за проведення експертизи, що разом становить 13159,42 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст. 374, ст. 376, 381 - 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2015 року скасувати в частині вимог про стягнення заборгованості та судових витрат з ОСОБА_2 , ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 13159 грн 42 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 січня 2020 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина