Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридня О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державної іпотечної установи, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора України, Донецька обласна прокуратура, органи опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації, Військово-цивільна адміністрація м. Волноваха про визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , дружина позивача ОСОБА_4 , та мати позивача ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Державної іпотечної установи, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора України, Донецька обласна прокуратура, органи опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації, Військово-цивільна адміністрація м. Волноваха про визнання права власності на квартиру. Просять визнати за ними в рівних частках, по 1/5 частині за кожним квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за Державною іпотечною установою.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивач, ОСОБА_1 разом із іншими позивачами у справі, членами своєї сім`ї, дружиною ОСОБА_4 , синами ОСОБА_2 , 2010р.н. та ОСОБА_3 , 2019р.н. та його матір`ю ОСОБА_5 зареєстровані та фактично проживають в 3- х кімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В органах прокуратури ОСОБА_1 працюю більше 19 років, і на теперішній час працюю на посаді прокурора Волноваської місцевої прокуратури Донецької області. Ні позивач ні члени його родини не мають іншого зареєстрованого житла, та проживають у зазначеній квартирі понад 10 років.

02.12.2009 року рішенням виконавчого комітету Волноваської міської ради за №188 «Про надання статусу службових квартир та видачу ордерів» квартира АДРЕСА_2 передана до відомчого житлового фонду Генеральної прокуратури України, як службова та виданий ордер № 7 від 25.12.2009 року на зазначену службову квартиру ОСОБА_1 включивши до ордеру членів його сім`ї ОСОБА_4 (дружину), ОСОБА_5 (мати), ОСОБА_6 (баба). Але з того часу склад їх сім`ї змінився, народилось двоє дітей ОСОБА_2 , 2010р.н. та ОСОБА_3 , 2019р.н., а (бабка) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У 2013 році я, ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Донецької області з клопотанням про виключення даної квартири з числа службових. 09.08.2013 року Прокуратурою Донецької області направлено лист Голові Волноваської міської ради (Демченко С.В.) за №11/1078 зазначивши, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 року №684 «Про заходи із забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання» Державною іпотечною установою відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 19.08.2009 року №988-р та від 26.08.2009 року №1000-р придбано квартири, у тому числі трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_3 . Дану службову квартиру прокуратурою Донецької області надану заступнику прокурора Волноваського району молодшому раднику юстиції Юрченку І.В., ОСОБА_1 , з жовтня 2001 року по теперішній час зареєстрований і проживає в цій квартирі із сім`єю у складі 5 осіб, у т.ч. він, дружина - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_2 2010 р.н., мати ОСОБА_5 , бабуся - ОСОБА_6 . ОСОБА_1 понад 12 років працює в органах прокуратури України. В даний час відпала необхідність у використанні даної квартири, як службової. Керуючись п.п. 6, 35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988р. №37, для вирішення житлового питання, керівництво прокуратури Донецької області просило позитивно розглянути питання про виключення даної квартири з числа службових та оформлення її як ордерної відповідно до чинного законодавства на ОСОБА_1 з подальшою приватизацією.»

09.08.2013 року Волноваська міська рада надіслала лист Прокурору Донецької області за № вх07-01-1254 в якому зазначено, що вищезазначена квартира згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна (з відстроченням платежу) від 26.08.2009 року є власністю Державної іпотечної установи, оскільки була придбана її засновником - державою в особі Кабінету Міністрів України у забудовника Концерну «Донецькоблагробуд». Відповідно до пункту 1 пункту 2 Порядку безоплатної передачі квартир. Придбаних Державною іпотечною установою, затвердженого постановою КМУ від 27.07.2011 року №855, придбані Державною іпотечною установою квартири передавалися безоплатно відповідно до актів Кабінету міністрів України до управління Генеральної прокуратури України, а ні прокуратури Донецької області. Крім того Волноваська міська рада вважає, що оформлення держав квартир (цитуємо) «як ордерної відповідно до чинною законодавства ОСОБА_1 з подальшою приватизацією» може відбутися після того, як відбудеться її передача із державної власності до комунальної відповідно до вимог Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». Таким чином, власник вищезазначеної квартири, який значиться у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на сьогоднішній час не виявив бажання щодо розпорядження цією квартирою, що позбавляє міську раду вчиняти будь-які дії стосовно майна, яке не є комунальною власністю.

Таким чином, службова квартира не виведена зі складу службової квартири прокуратури Донецької області в статус ордерної та не переведена до складу територіальної громади м. Волноваха.

Позивачі вважають, що законно та добросовісно володіють зазначеною квартирою і продовжують відкрито, безперервно володіти нею протягом десяти років, тому набули право власності на неї за набувальною давністю. Позивачами укладені договори на водо, тепло та електропостачання. Постійно сплачуються кошти на утримання квартири та будинку, у тому числі поточний ремонт та прибудинкової території, проводяться поточні ремонтні роботи для поліпшення житлових умов, а саме зовнішнє утеплення квартири, заміна сантехники, тощо. Тобто вчиняються дії, як фактичного власника квартири. У свою чергу Державна іпотечна установа, кошти на утримання квартири не виділяє та не витрачає.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначена квартира перебуває у власності Державної іпотечної установи з 07.09.2009 року.

Враховуючи той факт, що на теперішній час Указом президента «Про утворення військово-цивільної адміністрації» від 17.01.2019 року №12/2019 на зазначеній території створено Військово-цивільну адміністрацію міста Волноваха Волноваського району Донецької області, як тимчасовий орган що здійснює на відповідній території повноваження міських рад, що унеможливлює процедуру передачі зазначеної квартири згідно з діючим законодавством позивачі змушені звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому Законом порядку, про що в матеріалах справи є повідомлення, про вручення судової повістки.

Представник відповідача, Державна іпотечна установа у судове засідання не з`явився, проте 02 грудня 2020 року надіслав відзив на позовну заяву в якій повідомляє, що квартира АДРЕСА_2 була придбана Державною іпотечною установою на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року №832 «Питання про забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», Розпорядження КМУ від 19.08.2009 № 988-р «Про придбання квартир для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», за квотою Генеральної прокуратури України. Розподіл квартир було проведено відповідно до поіменних списків громадян, яким надаються квартири, що придбані Державною іпотечною установою у м. Волновасі, затверджених розпорядженням КМУ від 25.11.2009 року № 1445-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані державною іпотечною установою у місті Волновасі».

07 грудня 2009 року, на виконання вищевказаних рішень КМУ, було складено АКТ прийому-передачі квартир, та відповідно до акту зазначена квартира Державною іпотечною установою передана Генеральній прокуратурі України.

18 листопада 2011 року між Державною іпотечною установою та уповноваженим представником Донецької регіональної ради з координації здійснення заходів щодо безоплатної передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою та Волноваською міською радою Донецької області в особі голови Демченком С.В. був складний Акт прийому-передачі документів. Згідно із п.п. 1, 2 вищевказаного акту Державною іпотечною установою були передані уповноваженому представнику Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.08.2009 року за реєстровим № 4133 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином у відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.11.2009 року № 1445-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані державною іпотечною установою у місті Волновасі», та акту прийому-передачі квартири від 07.12.2009 року Державна Іпотечна установа передала Генеральній прокуратурі України та Волноваській міській раді для надання громадянину ОСОБА_1 одну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву Державна Іпотечна Установа зазначає, що станом на дату підготовки цього відзиву на позовну заяву зазначена квартира на балансі Державної іпотечної установи не перебуває, так як 25 червня 2013 року списана з балансу. Таким чином Державна іпотечна установа виконала всі дії передбачені чинним законодавством України. Просить справу розглянути за її відсутності, прийняти відзив до розгляду, та ухвалити відповідне рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи - Офісу Генерального прокурора до суду також не з`явився, 02 грудня 2020 року направив пояснення стосовно позовної заяви, в якій зазначено, що сім`ю ОСОБА_1 дійсно було забезпечено службовим житловим приміщенням, але водночас відповідно до Закону України «Про прокуратуру» Офіс Генерального прокурора не наділений правом володіти відомчим житловим фондом та здійснювати квартирний облік. Також зазначено, що у виконавчого комітету Волноваської міської ради є підстави в прийнятті від Державної іпотечної установи правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого здійснення її приватизації ОСОБА_1 .

Представник третьої особи - Донецької обласної прокуратуру до суду також не з`явився, 03 грудня 2020 року надійшло пояснення, в якому зазначено, що Донецька обласна прокуратура не є учасником спірних відносин, розгляд справи не впливає на її права та обов`язки, а отже участь представників у розгляді даного позову є недоцільною, та просить розглянути справу без участі представників Донецької обласної прокуратури.

Представник третьої особи - Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району, та орган опіки та піклування ВЦА м. Волноваха, 29 листопада 2020 року надіслав заяву в якій просить розгляд справи здійснити без участі її представника та вирішити справу на розсуд суду за наявними в матеріалах справи доказами, з урахуванням положення частини 3 статті Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», з урахуванням прав неповнолітніх дітей.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядженням КМУ від 25.11.2009 року № 1445-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані державною іпотечною установою у місті Волновасі» затверджені погоджені Координаційною радою з питань розподілу квартир, що придбані державною іпотечною установою, при Кабінеті Міністрів України поіменні списки громадян, яким надаються придбані у м. Волновасі квартири, Державну іпотечну установу зобов`язано передати Генеральній прокуратурі України та Волноваській міській раді квартири для надання зазначеним у списках громадянам. Виконавчий комітет Волноваської міської ради зобов`язано забезпечити в установленому законодавством порядку видачу зазначеним у списках громадянам ордерів на жилі приміщення, у тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного розпорядження та у відповідності до акту приймання-передачі від 07.12.2009 року квартиру за адресою: АДРЕСА_1 передано Державною іпотечною установою Генеральній прокуратурі України, а у подальшому за актом приймання-передачі від 08 квітня 2010 року від Генеральної прокуратури України передано зазначену квартиру прокуратурі Донецької області.

У подальшому, на підставі ордеру на службове жиле приміщення від 25 грудня 2009 року позивачу ОСОБА_1 та членам його родини в кількості чотирьох чоловік надано у службове користування 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

27 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою» № 855 якою було затверджено порядок безоплатної передачі квартир, що придбані іпотечною установою відповідно до актів Кабінету Міністрів України та знаходяться на її балансі визначених у цих актах органам. Пунктом 2 вказаного порядку передбачено, що квартири передаються безоплатно відповідно до актів КМ України в управління відповідного органу (Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, Управління державної охорони, Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). Відповідно до п. 5 Порядку 855 Безоплатна передача квартир оформляється актом приймання-передачі, складеним на підставі актів КМ України щодо надання громадянам квартир.

09.08.2013 року до Волноваської міської ради було направлено клопотання прокурора Донецької області, від 09.08.2013 року за №11/1078 про виключення даної квартири з числа службових, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 року №684 «Про заходи із забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання», враховуючи, що в органах прокуратури позивач ОСОБА_1 пропрацював понад 19 років.

09.08.2013 року Волноваська міська рада надіслала лист Прокурору Донецької області за № вх07-01-1254 в якому зазначено, що вищезазначена квартира згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна (з відстроченням платежу) від 26.08.2009 року є власністю Державної іпотечної установи, оскільки була придбана її засновником - державою в особі Кабінету Міністрів України у забудовника Концерну «Донецькоблагробуд». Це підтверджується також Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка була видана державним реєстратором прав на нерухоме майно Волноваського районного управління юстиції Хара А.А. 12 09.2013 року за № 5815320. Крім того Волноваська міська рада вважає, що оформлення державних квартир (цитуємо) «як ордерної відповідно до чинною законодавства ОСОБА_1 з подальшою приватизацією» може відбутися після того, як відбудеться її передача із державної власності до комунальної відповідно до вимог Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності».

З метою належного виконання вимог постанов та розпоряджень Уряду між ДІУ та Генеральною прокуратурою проведено звірку щодо переданої у 2009 році квартири. Засвідчено, що квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбана для співробітника органу прокуратури України, Державною іпотечною установою передано Генеральній прокуратурі України та Волноваській міській раді для надання позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується актом звірки від 19 жовтня 2012 року.

Разом з тим, в матеріалах справи знаходиться акт прийому передачі документів від 18 листопада 2011 року укладений між Уповноваженим представником Державної іпотечної установи в особі заступника директора департаменту- начальника відділу документального забезпечення активів Данилюк Оксани Юріївни та Уповноваженим представником Донецької Регіональної Ради з координації здійснення заходів щодо безоплатної передачі квартир придбаних Державною Іпотечною Установою в особі голови Волноваської міської ради Демченко Сергія Володимировича. Згідно вказаного акту, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , та витяг з бухгалтерського балансового рахунку Державної іпотечної установи, на якому обліковується вказана квартира були передані уповноваженому представнику ОСОБА_7 .

Таким чином встановлено, що Державною іпотечною установою спірну квартиру було передано Генеральній прокуратурі України та Волноваській міській раді, а правовстановлюючі документи на неї було передано представнику Донецької Регіональної Ради з координації здійснення заходів щодо безоплатної передачі квартир придбаних Державною Іпотечною Установою в особі голови Волноваської міської ради Демченко Сергія Володимировича. Актом приймання-передачі квартири від 29 березня 2010 року квартиру було передано Прокуратурі Донецької області. Причин неможливості в подальшому укласти відповідний акт-приймання передачі спірної квартири та передати її на баланс Волноваської міської ради судом не встановлено.

Офіс генерального прокурора України та Донецька обласна Прокуратура щодо статусу спірної квартири та можливості її передачі ОСОБА_1 у приватну власність зазначають, що прокуратура не є власником та розпорядником спірної квартири та не уповноважена обліковувати на балансі житловий фонд.

Враховуючи зазначене та те, що за актами приймання-передачі спірної квартири, остання передана прокуратурі Донецької області, даний спір будь-яким чином не впливає а ні на права та обов`язки Офісу Генерального прокурора, а ні на права та обов`язки Донецької обласної прокуратури, а тому останні не є учасниками даного позовного провадження.

Водночас згідно листа Волноваської міської ради від 16.09.2013 №07-01-1254 до прокурора Донецької області вибачається, що міська рада не вчиняла будь яких дій стосовно зазначеного майна, та не надано згоду щодо прийняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 до комунальної власності.

На підставі Указу Президента України від 17 січня 2019 року №12/2019 «Про утворення військово-цивільної адміністрації» на території Волноваської міської Ради діє військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області, даний факт унеможливлює процедуру прийняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 до комунальної власності Волноваської міської ради для подальшого здійснення її приватизації ОСОБА_1 .

На теперішній час згідно відомостей з реєстру речових прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить Державній іпотечній установі.

Так, Державну іпотечну установу утворено Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2004 року № 1330 "Деякі питання Державної іпотечної установи"). Відповідно до установчих документів майно Державної іпотечної установи, на якій базується її господарська діяльність, закріплено засновником на такому правовому режимі, як право господарського відання. Проте у відзиві на позовну заяву Державною іпотечною установою квартира за адресою: АДРЕСА_1 на її балансі не перебуває.

При цьому виключно позивачем, починаючи з 2009 року укладено договори на водо, тепло та електропостачання. Постійно сплачуються кошти на утримання квартири та будинку, у тому числі поточний ремонт та прибудинкової території. Тобто вчиняються дії, як фактичного власника спірної квартири. У свою чергу власник - Державна іпотечна установа, кошти на утримання спірної квартири не виділяє та не витрачає.

За приписами ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист не тільки свого цивільного права, а й цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції, законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Статтею 20 ЦК України позивачу надано право самостійного обрання способу захисту, на свій розсуд.

Пленумом Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз`яснено судам способи захисту права власності, зокрема, шляхом визнання права власності (п.п. «а» п. 2 Постанови). Водночас у пункті 2 зазначеного Пленуму визначено, що відповідні положення щодо захисту права приватної власності поширюються також і на особу, яка хоча не є власником, але володіє майном з підстав, передбачених законом чи договором.

Враховуючи, що наразі право власності на спірну квартиру зареєстровано за Державною іпотечною установою, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначене позбавляє позивача захисту своїх прав та інтересів в інший спосіб, зокрема, через зобов`язання розглянути питання передачі спірної квартири у власність йому та членам його родини, адже спірну квартиру у комунальну власність фактично не передано.

Також, а ні жодними законами України, а ні підзаконними актами не передбачено порядку передачі спірної квартири від Державної іпотечної установи до органу місцевого самоврядування Військово-цивільної адміністрації м. Волновахи Волноваського району Донецької області.

Щодо правильності обрання у даному випадку саме такого способу захисту - визнання права власності на спірне майно, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Законодавець у ч. 1ст. 16 Цивільного кодексу України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема такий спосіб як визнання права.

Право вибору способу судового захисту належить позивачеві.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права, й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування цієї норми містить і постанова Верховного Суду України від 23.12.2014 у справі № 5001-74/9393-2012 та від 07.11.2012 у справі № 6-107цс12.

Таким чином обраний у даному позові спосіб захисту - визнання права власності на нерухоме майно є єдиним можливим за даних обставин задля захисту прав та інтересів позивачів.

Відповідно до ч. 4ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-ІVзакріплено обов`язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколами до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція приписами ст. 1 Першого протоколу покладає на державу обов`язок забезпечити для фізичних осіб та юридичних осіб право мирно володіти своїм майном і гарантувати його.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зауважував, що не існує ніякого володіння власністю до тих пір, доки особа не може заявити про своє право власності. «Заявлення права» може означати «володіння майном», про яке йдеться у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, якщо є достатні підстави для забезпечення цього права через суд у примусовому порядку.

При вирішенні цієї справи, суд приймає до уваги особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовні інший спосіб (рішення ЄС у справах «Беєлер проти Італії», «Онерілдіз проти Туреччини», «Megadat.сom S. R. L. проти Молдови» та «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. (наприклад рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце проти Румунії».

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у держави-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00 параграф 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

У даному випадку, позивачами заявляється через суд про своє право на володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною другою ст. 154 СК України визначено, що батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відтак, дана позовна заява також подається в інтересах та на захист майнових та житлових прав малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 право власності по 1/5 частині квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі на стягненні судових витрат не наполягали.

На підставі викладеного, керуючисьст.13 Конституції України, ст. ст.15,16,20,392 ЦК України,ст.154 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , дружина позивача ОСОБА_4 , та мати ОСОБА_5 , до Державної іпотечної установи, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора України, Донецька обласна прокуратура, органи опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації, Військово-цивільна адміністрація м. Волноваха про визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Волноваським РВ ГУМВС України в Донецькій області, 13 січня 2010 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт: НОМЕР_3 , виданий Волноваським РВ ГУДМС України в Донецькій області, 09 квітня 2015 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт: НОМЕР_5 , виданий Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області, 29 листопада 1986 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є. І. Мохов