ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5670/16-ц
Провадження № 2/210/51/20
У Х В А Л А

іменем України

"09" січня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ступак С.В.,

за участю секретаря: Домуховської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року відкрито провадження по вказаній справі.

09 січня 2020 року сторони подали до суду заяву про затвердження мирової угоди, просили прийняти та затвердити мирову угоду, оскільки вони досягли згоди врегулювати даний спір про визнання, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить майно на суму 95780 грн. 67 коп., на праві рівності по Ѕ частині спільного сумісного майна на суму 47890 грн. 34 коп. кожному та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування частки витрат на проведення поліпшення квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 53292 грн. 66 коп.

09 січня 2020 року від позивача за ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без їх участі та затвердження мирової угоди у даній справі.

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦПК України, укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Тобто, за змістом даної норми закону суд має перевірити, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови угоди підлягають примусовому виконанню, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.

З точки зору закону мирова угода може бути затверджена судом за умови, що її визнають сторони, остання не порушує права та законні інтереси як сторін вказаної угоди, так і прав інших зацікавлених осіб.

Так, 09 січня 2020 року позивач та відповідач скориставшись своїм правом на укладення мирової угоди, діючи свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду спору у справі та уклали мирову угоду про наступне: «1. Визнати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить майно на суму 95780 грн. 67 коп., на праві рівності по 1/2 частині спільного сумісного майна на суму 47890 грн. 34 коп. кожному.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування частки витрат на проведення поліпшення квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 53292 грн. 66 коп.»

Суд, дослідивши спільну заяву сторін, мирову угоду сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе постановити ухвалу про затвердження мирової угоди сторін та закриття провадження у справі, оскільки сторони використали свої права, передбачені цивільно-процесуальним законодавством на укладення мирової угоди, укладена між сторонами мирова угода стосується лише прав та обов`язків сторін та предмету позову, мирова угода не суперечить закону та не порушує права і законні інтереси інших осіб.

Відповідно до ст.208 ЦПК України, виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди, ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 207, 208, 255, 256, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити мирову угоду, укладену 09 січня 2020 року між сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, згідно з якою:

Визнати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить майно на суму 95780 грн. 67 коп., на праві рівності по 1/2 частині спільного сумісного майна на суму 47890 грн. 34 коп. кожному.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування частки витрат на проведення поліпшення квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 53292 грн. 66 коп.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - закрити.

У разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами. Про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути пред`явлена для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ступак