У Х В А Л А
Справа №377/923/19
Провадження №2/377/45/20
10 січня 2020 року суддя Славутицького міського суду Київської області Теремецька Н.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
У С Т А Н О В И Л А:
02 грудня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на придбання за час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 26 березня 1990 року по 10 серпня 2013 року за спільні кошти нерухомого та рухомого майна, і ст. ст. 60, 61, 63, 68-72 СК України, ст. ст. 317, 321, 368, 372, 383, 391 ЦК України, просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :
- 1/3 частину нежитлової будівлі приміщення кафе «Іверія» загальною площею 215,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/5 частину нежитлової будівлі магазину «Айнур», загальною площею 831,9 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- автомобіль легковий Toyota RAV-4, номер шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:
- 1/6 частину нежитлової будівлі приміщення кафе «Іверія» загальною площею 215,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/10 частину нежитлової будівлі магазину «Айнур», загальною площею 831,9 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- 1/2 частину автомобіля Toyota RAV-4, номер шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Ухвалою судді від 10 січня 2020 року після виконання вимог ч.6 ст.187 та ст.185 ЦПК України відкрито провадження у справі.
08 січня 2020 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , :
- 1/3 частину нежитлової будівлі приміщення кафе «Іверія», загальною площею 215,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/5 частину нежитлової будівлі магазину «Айнур», загальною площею 831,9 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- автомобіль легковий TOYOTA RAV-4, номер шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Заява обґрунтована тим, що відповідач може реалізувати вказане майно, якщо дізнається, що позивач подав позов до суду і не можливо потім буде його поділити.
У задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи (ч.2 ст.149 ЦПК).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).
Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
На підтвердження належності вказаних об`єктів рухомого та нерухомого майна відповідачу надано копію договору купівлі-продажу приміщення кафе «Іверія», загальною площею 215,8 кв. м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 , посвідченого 24 січня 2005 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта магазин «Айнур», Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 36480710, виданого 29.11.2012 року Комунальним підприємством АРБ Славутицьке бюро технічної інвентаризації, копію свідоцтва про реєстрацію спірного транспортного засобу автомобіля Toyota RAV-4, номер шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , від 10.06.2008 року та копію договору купівлі-продажу № 3016 від 20.05.2008 року.
Згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 24 січня 2005 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., копія якого долучена до позовної заяви, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 придбали в рівних частках кожному приміщення кафе «Іверія», загальною площею 215,8 кв. м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта магазин «Айнур», нежитлова будівля, загальною площею 831,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 по 1/5 частці кожному. Магазин «Айнур», нежитлова будівля, загальною площею 831,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 є предметом іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області від 25.12.2006 року. Іпотекодержателем є АКІБ «УкрСиббанк». Крім того, на 1/5 частку ОСОБА_2 вказаного предмету іпотеки накладено арешт постановою ВДВС Славутицького МУЮ від 02.11.2011 року та постановою Славутицького МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 31.07.2019 року.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію спірного транспортного засобу автомобіля Toyota RAV-4, номер шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , від 10.06.2008 року, копія якого надана суду, вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2 , та є предметом застави в АКБ «УКРСОЦБАНК» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.
Слід зазначити, що до заяви не надані дані про те, що автомобіль Toyota RAV-4, номер шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та 1/3 частка кафе «Іверія», загальною площею 215,8 кв. м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 , на які просить заявник накласти арешт, належать відповідачу на даний час. Крім того, з договору купівлі-продажу приміщення кафе «Іверія» від 24 січня 2005 року вбачається, що ОСОБА_2 належала 1/4 частка вказаного об`єкта нерухомого майна. Вказаний правовстановлюючий документ підтверджує придбання 24 січня 2005 року відповідачем ОСОБА_2 1/4 частки приміщення кафе «Іверія». Відомості про належність ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності 1/3 частки приміщення кафе «Іверія» відсутні і у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.10.2019 року, долученої до заяви. Надана копія свідоцтва про реєстрацію спірного транспортного засобу автомобіля Toyota RAV-4, номер шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , від 10.06.2008 року та копія договору купівлі-продажу № 3016 від 20.05.2008 року також підтверджують факт придбання спірного автомобіля відповідачем в 2008 році. Документи на підтвердження належності вказаних об`єктів на даний час відповідачу до заяви не додані.
Таким чином, посилання заявника на можливе одноосібне розпорядження відповідачем вказаними у заяві об`єктами для уникнення розподілу майна після отримання позовної заяви є припущенням, які будь-якими доказами не підтверджені. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів, не може бути підставою для застосування заходів забезпечення позову.
З урахування наведеного, заява про забезпечення позову є передчасною та необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
Відмова в забезпеченні позову на даній стадії не перешкоджає розгляду даного питання під час розгляду справи.
Керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Копію ухвали довідома надіслати заявнику.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Ухвала складена 10 січня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька