Справа № 302/1111/15-ц
У Х В А Л А

(в повному обсязі)

10.01.2020 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя Кривка В.П.,

з участю: секретар судового засідання Гажук Н.В.,

стягувачка ОСОБА_1 ,

представник органу виконавчої служби Білинець О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними і скасування постанов заступника начальника головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби начальника управління ДВС Губченко С.М. від 04.12.2019 у виконавчому провадженні № 55489829 про задоволення самовідводу і про передачу виконавчого провадження та зобов`язання вчинити дії по виконанню судового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

18.12.2019 в суд подано зазначену скаргу з таким обґрунтуванням вимог.

У справі № 302/1111/15-ц Міжгірський районний суд видав виконавчий лист 20.12.2017, згідно якого належить: Витребувати від ОСОБА_2 як недобросовісного набувача на користь ОСОБА_1 земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 356 кв.м, яка знаходиться по АДРЕСА_1 і є суміжною до земельної ділянки ОСОБА_1 . На підставі цього виконавчого документу державним виконавцем Міжгірського РВ ДВС відкрито виконавче провадження № 55489829. 13.12.2019 стягувачка ОСОБА_1 отримала поштовим зв`язком дві постанови (оскаржувані), якими задоволено самовідводи начальника та державних виконавців Міжгірського РВ ДВС і в черговий раз передано виконавче провадження до Воловецького РВ ДВС, не зважаючи на те, що в 2018 році за скаргою стягувачки вже визнавалась неправомірною постанова тієї ж посадової особи від 12.12.2018 (заступника начальника ГТУЮ у Закарпатській області Губченко С.М.) про передачу виконавчого провадження до Воловецького РВ ДВС згідно з ухвалою Міжгірського районного суду від 10.10.2019, яка набрала законної сили згідно з постановою Закарпатського апеляційного суду від 08.05.2019. Стягувачка вважає оскаржувані постанови неправомірними з огляду на таке. Самовідводи керівника і всіх державних виконавців обґрунтовані тим, що державний виконавець Маркович І.В. є хресною мамою ОСОБА_2 (боржника у виконавчому провадженні). Стягувачка вважає, що така підстава для самовідводів державних виконавців не відповідає положенням закону «Про виконавче провадження», бо ні державні виконавці, ні керівник органу державної виконавчої служби не є близькими особами до боржника, зазначеними в переліку таких осіб в законі, а тому в них не має ні приватного інтересу, ні потенційного чи реального конфлікту інтересів, що передбачені законом «Про запобігання корупції», а тому самоовідводи є надуманими з метою усунутись від виконання посадових обов`язків і сприяють затягуванню виконання судового рішення, що порушує право стягувачки на належне примусове виконання судового рішення в завершальній стадії судового провадження.

Стягувачка скаргу підтримала під час судового розгляду.

Представник органу державної виконавчої служби скаргу заперечив на підставі обґрунтувань, зазначених у відзиві, а саме того, що уповноважена посадова особа задовольнила самовідводи начальника і державних виконавців Міжгірського РВ ДВС, а тому передача виконавчого провадження до іншого виконавчого органу відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Боржник ОСОБА_2 в судові засідання не з`явилась, будучи належно повідомленою про розгляд скарги, про що є підтвердження в справі з поштової установи. У відповідності до положень ч.2 статті 450 ЦПК України таке не перешкоджає розгляду скарги.

Оцінивши зміст скарги, доводи стягувачки та представника органу державної виконавчої служби. Дослідивши зміст оскаржуваних постанов, суд дійшов такого висновку.

Оскаржувана постанова про задоволення самовідводу начальника та всіх державних виконавців Міжгірського РВ ДВС обґрунтована тим, що державний виконавець Маркович Іванна Василівна є хресною мамою ОСОБА_2 (боржника у справі) з покликанням на ч.4 ст. 5 закону «Про виконавче провадження», що в подальшому стало підставою для винесення іншої оскаржуваної постанови про передачу виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби.

Статтею 5 ч.4 закону «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець не може виконувати рішення, якщо він, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів. Законом «Про запобігання корупції» (ст.1 ) передбачено, що потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішення, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських політичних, релігійних чи інших організаціях.

Із змісту оскаржуваної постанови видно, що уповноважена посадова особа задовольнила самовідвід не тільки державного виконавця Маркович І.В., яка заявила, що перебуває у близьких стосунках з боржником, а й усіх державних виконавців та їх безпосереднього керівника (начальника) на цій же підставі. Натомість згідно з статтею 4 закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність органів державної виконавчої служби здійснюється з дотриманням принципів, зокрема: верховенства права, законності, незалежності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, обов`язковості виконання рішень. В оскаржуваній постанові не має обґрунтування чому саме (на якій підставі) заявили про самовідвід інші державні виконавці та начальник зазначеного органу державної виконавчої служби, тобто чому ці посадовці не мають права виконувати судові рішення та не можуть відповідно до вимог закону здійснити свої посадові обов`язки. Вищевикладена норма закону вимагає від державного виконавця здійснювати свою професійну діяльність сумлінно.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Свобод, чи інтересів, зокрема фізичних осіб. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, зокрема і для посадових, службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (статті 2, 18 ЦПК України).

Стаття 6 п.1 Європейської Конвенції передбачає право особи на справедливий суд. Невід`ємною складовою цього права є належне, своєчасне і ефективне виконання судового рішення.

Судовий захист порушеного права громадянина гарантується виконанням статті 55 Конституції України.

Оскаржувані рішення посадової особи органу державної виконавчої служби не відповідають вимогам закону, а тому є підстави задовольнити скаргу як обґрунтовану, а зазначені рішення визнати неправомірними. Для поновлення порушених прав заявника (стягувача) необхідно також повернути виконавче провадження в орган виконавчої служби за місцем проживання сторін (стягувача і боржника), тобто з Воловецького РВ ДВС в Міжгірське РВ ДВС для належного виконання всіх необхідних виконавчих дій з метою повного і реального виконання судового рішення, на підставі якого видано виконавчий документ. Поновляючи порушене право заявника суд бере до уваги і те, що раніше посадова особа вже виносила рішення про передачу виконавчого провадження з Міжгірського РВ ДВС до Воловецького РВ ДВС з мотивів складності виконання. Натомість згідно з ухвалою Міжгірського районного суду від 10.01.2019, яка набрала законної сили, таке рішення цієї ж посадової особи визнано неправомірним і скасовано. Також скасовувалась постанова державного виконавця Воловецького РВ ДВС про закінчення виконавчого провадження як неправомірна. Отже, для забезпечення належного, ефективного своєчасного і реального виконання судового рішення суд визнає необхідним зобов`язати уповноважених осіб Воловецького РВ ДВС, де станом на час винесення цієї ухвали знаходиться виконавче провадження за повідомленням представника органу виконавчої служби Білинець О.П., передати, а Міжгірському РВ ДВС прийняти це виконавче провадження та уповноваженому державному виконавцю вчинити виконавчі дії в установленому законом порядку (стаття 451 ЦПК України).

У справі є також всі підстави застосувати статтю 453 ЦПК України щодо забезпечення належного виконання цієї ухвали.

Керуючись статтями 450,451,453,260,261,273,353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними і скасувати постанови заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби Губченко С.М. від 04.12.2019, які винесені у виконавчому провадженні № 5548982 з примусового виконання виконавчого листа № 302/1111/15-ц від 20.12.2017, виданого Міжгірським районним судом Закарпатської області, про задоволення самовідводів начальника та державних виконавців Міжгірського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області і про передачу зазначеного виконавчого провадження з Міжгірського РВ ДВС до Воловецького РВ ДВС.

Зобов`язати державного виконавця (іншу уповноважену посадову особу) Воловецького РВ ДВС повернути виконавче провадження АСВП № 55489829 з примусового виконання виконавчого листа № 302/1111/15-ц від 20.12.2017, виданого Міжгірським районним судом Закарпатської області.

Зобов`язати Міжгірський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в особі уповноваженого в установленому законом порядку державного виконавця вчинити виконавчі дії у порядку, передбаченому законом «Про виконавче провадження» по виконанню рішення суду на підставі виконавчого листа № 302/1111/15-ц, виданого 20.12.2017 Міжгірським районним судом Закарпатської області .

Про виконання ухвали уповноваженим особам Воловецького РВ ДВС і Міжгірського РВ ДВС повідомити Міжгірський районний суд і заявника (стягувача) не пізніше ніж у 10 денний строк з дня одержання цієї ухвали, яка набрала законної сили.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 11.01. 2020.

Суддя:В. П. Кривка