Справа № 206/5475/19
Провадження № 2/206/97/20
08 січня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини,
І. Стислий виклад позиції позивача.
З урахуванням уточненої позовної заяви, позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.2003 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилась спільна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з народження проживала та продовжує проживати з позивачем. Відповідач категорично не бажає брати участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Він уникає будь-якої грошової чи іншої допомоги. Позивач працює на мінімальну заробітну платню і цих грошей не вистачає щоб утримувати себе та доньку. З моменту розлучення відповідач періодично надавав незначну грошову допомогу, а потім взагалі припинив надавати кошти. На теперішній час він взагалі не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Їх донька потребує належного лікарського обстеження та лікування в зв`язку із періодичним погіршенням самопочуття, окрім цього вона має намір здобувати вищу освіту, у неї є бажання займатися танцями, проте позивач не має можливості самостійно забезпечити належний рівень життя своїй доньці. Позивач також доглядає за своїми батьками пенсійного віку. Відповідач на утриманні інших осіб не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб. В зв`язку із чим, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі 2000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути судові витрати.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
27.09.2019 позивачем подано позовну заяву.
30.09.2019 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
21.10.2019 позивачем, на виконання ухвали судді від 30.09.2019, подано до суду заяву про усунення недоліків.
22.10.2019 у справі відкрито провадження.
У судові засідання призначені 21.11.2019, 19.12.2019 та 08.01.2020 відповідач, повідомлений про дату та час судового засідання, у судове засідання не з`явився, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом заслухано вступне слово позивача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
08.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
З 19.12.2003 сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 19.12.2003, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 549, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с. 4, 33).
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками дитини зазначено позивача та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27.07.2004 серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с. 9, 34).
03.02.2012 рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська по цивільній справі № 2-436/301/12 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5-6, 35-36).
25.09.2015 ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська по справі № 206/5182/15-ц було внесено виправлення в рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 03.02.2012 у цивільній справі № 2-436/301/12 (а.с. 7-8, 37-38).
Згідно копії довідки № 2993 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.05.2019, за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї/зареєстрованих входять: позивач ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 (а.с. 10, 39).
Відповідно до копій направлень лікаря ОСОБА_4 від 24.09.2019, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено на медичне обстеження (а.с. 11-12, 41-42).
Як вбачається з копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поставлено діагноз та призначено відповідне лікування (а.с. 43).
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.59, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Окрім того, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.0.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня складає 2218 гривень.
Враховуючи вищенаведені обставини, з метою захисту прав дитини, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Таким чином, з метою створення необхідних умову для всебічного і гармонійного розвитку дитини, суд вважає можливим призначити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 182, 185 СК України, ст. 8, 11, 12 Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 13, 89 141, 263, 264, 265, 281-283, 430 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення здійснювати з 27.09.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 10.01.2020.
Головуючий суддя: К.С. Маштак