Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2835/19

2/330/122/2020

"09" січня 2020 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - Гусарової В.В., при секретарі - Колєдаєвої Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що 20 березня 2004 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачем після чого відповідач була зареєстрована за адресою будинку, який належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину. В подальшому шлюб між сторонами позову згідно рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2018 року було розірвано. Але фактично шлюбні відносини між сторонами було припинено з жовтня місяця 2016 року у зв`язку з чим відповідач перестала проживати в будинку, який належить позивачу. Продовжуючи бути зареєстрованою за адресою будинку, відповідач перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю оскільки позивачу нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивач не може оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні, відповідач не є членом сім`ї позивача в сенсі вимог ст.64 Житлового Кодексу України та Сімейного Кодексу України. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку за адресою будинку , який належить позивачу, не бажає у зв`язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав.

У позові позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням Ухвалою про відкриття провадження по справі від 09.12.2019 р. суд ухвалив слухати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін .

У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що дійсно не проживає фактично у будинку позивача, бо останній вигнав її з дому. Про рішення суду щодо розірвання шлюбу їй стало відомо 2 місяці тому ( вона отримала копію рішення суду), рішення щодо розірвання шлюбу вона не оскаржувала.Не мешкає в будинку позивача з лютого 2017 р. та на теперішній час вона знімає квартиру у м. Мелітополь. Проти позову заперечує, бо у випадку його задоволення їй ніде буде зареєструвати місце проживання, що ускладнить влаштування на роботу.

У судовому засіданні були вивчені наступні докази по справі :

-Паспорт, код позивача ( а.с.5)

-Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ( а.с.6)

-Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.7)

-Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 11.10.2018р ( а.с.8)

-Довідка Кирилівської селищної ради про те, що відповідач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та фактично за вказаною адресою не мешкає з 2016 р. ( а.с.10)

-Пояснення депутата Кирилівської селищної ради (а.с.11)

-Пояснення свідків (а.с.12)

-Допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили, що відповідач не проживає за адресою реєстрації.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" "Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, згідно вимог статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки".

Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Також у вказаному будинку зареєстрована відповідач. З 2016 р. відповідач не проживає за місцем реєстрації. Шлюбу між сторонами розірвано рішенням суду від 11.10.2018 р., яке набуло чинності 13.11.2018 р.( тобто з цього часу відповідач не є членом родини позивача). Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317,319 ЦК України, ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( мешкає та зареєстрований АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю .

Визнати ОСОБА_2 ( зареєстрована АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2 ) особою, яка втратила право користування будинком АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Гусарова В.В.