Справа № 367/6685/19
Провадження №2/367/2493/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л.П.

при секретарях Бабаковій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду Київської області при підготовчому судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до Бучанської міської ради Київської області (далі - Відповідач), третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 11.12.1979 року і по теперішній час зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира складається з 2-х кімнат: загальна площа якої складає 38,7 кв.м, житлова площа 26,1 кв.м.

Рішенням органу приватизації Бучанського заводу скловиробів від 14 квітня 1993 року вказану квартиру було передано у приватну власність громадянам: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Позивачка проживала у квартирі разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їм на праві власності в рівних частинах (по 1/5 частині кожному). ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Будь-яких спадкоємців в них не залишилось, заповіт вони не складали, а тому 2/5 частини квартири на даний час не має власника. На сьогоднішній день Позивачка продовжує проживати в цій квартирі, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою.

Відповідно довідки відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради № 23а/6057 від 05 червня 2019 року, Позивачка проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 11 грудня 1979 року і до цього часу. Також Позивачка має на руках оригінали документів на вищевказану квартиру, що додатково підтверджує той факт, що вона володіє вказаною нерухомістю добросовісно.

Відповідно до звіту № 2-111/2019 про незалежну оцінку квартири в житловому багатоповерховому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 - ринкова вартість 2/5 частини квартири становить 137 974,00 гривень.

Позивачка була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі задовго до приватизації.

Позивачка володіє квартирою відкрито, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює, усі сусіди з нею знайомі та підтверджують факт її проживання.

Крім того, вона сплачує комунальні платежі, проводить поточні і капітальні ремонти у квартирі. Нею була проведена заміна вікон та дверей.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 2/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду від представника позивача надійшла про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

В підготовче судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява від представника відповідача про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують.

В підготовче судове засідання третя особа: ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.12.1979 по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1301/6057 від 05.06.2019 виданої Відділом реєстрації місця проживання Бучанської міської ради.

Вказана квартира складається з 2-х кімнат: загальна площа якої складає 38,7 кв.м, житлова площа 26,1 кв.м, що підтверджується Технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності.

Рішенням органу приватизації Бучанського заводу скловиробів від 14 квітня 1993 року вказану квартиру було передано у приватну власність громадянам: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Позивачка проживала у квартирі разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їм на праві власності в рівних частинах (по 1/5 частині кожному).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

Будь-яких спадкоємців в них не залишилось, заповіт вони не складали, а тому 2/5 частини квартири на даний час не має власника.

На сьогоднішній день Позивачка продовжує проживати в цій квартирі, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою.

Відповідно до звіту № 2-111/2019 про незалежну оцінку квартири в житловому багатоповерховому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 - ринкова вартість 2/5 частини квартири становить 137 974,00 гривень.

Позивачка була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі задовго до приватизації.

Позивачка володіє квартирою відкрито, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює, усі сусіди з нею знайомі та підтверджують факт її проживання.

Крім того, вона сплачує комунальні платежі, проводить поточні і капітальні ремонти у квартирі. Нею була проведена заміна вікон та дверей.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 №910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, враховуючи те, що позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє 2/5 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , більше десяти років, не приховуючи цей факт, інші особи не претендують на майно, відповідач позов визнав, то суд вважає за можливо, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись: ст. ст. 10, 11, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності за набувальною давністю на 2/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити сторонам для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.П. Саранюк