КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року місто Київ.

Справа 369/6059/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14782/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання Миронюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року (у складі судді Дубас Т.В., інформація про дату складення повного тексту ухвали відсутня )

в справі за заявою представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Алексійчука Олександра Миколайовича про забезпечення позову

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя.

Через канцелярію суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме: садовий будинок за АДРЕСА_1 , загальною площею 82.7 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0397 га кадастровий номер 322248000:02:002:5150, реєстраційний номер об`єкту нерухомості 24, номер запису про право власності: 37202622;

Земельну ділянку, площею 0.0682 га, кадастровий номер :01:050:0169, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 17709088.

Земельну ділянку, площею 0.1199 га, кадастровий номер :01:050:0142, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 17709654.

Земельну ділянку, площею 1,5347 га, кадастровий номер :04:004:0150, що розташована на території Тарасівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 15325007.

Земельну ділянку, площею 0.7529 га, кадастровий номер :04:004:0143, що розташована на території Тарасівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 4498040.

Земельну ділянку, площею 1.476 га, кадастровий номер :04:004:0147, що розташована на території Тарасівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 3047994.

Заява обґрунтована тим, що в провадженні Києво - Святошинського районного суду Київської області знаходиться справа № 369/6059/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та справа № 369/9550/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі - продажу недійсним.

Як зазначено в позовній заяві про скасування договору купівлі - продажу, відповідач будучи обізнаною про виникнення спору про розподіл майна подружжя, 07.07.2020 відчужила будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом укладання договору купівлі-продажу з ОСОБА_4 , який являється батьком дитини рідної сестри Відповідача, тому у Позивача є підстави побоюватись, що така позиція Відповідача може призвести до відчуження вказаного будинку третій особі та до відчуження іншого майна з метою уникнути розподілу майна.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року заяву про забезпечення позову- задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: садовий будинок за АДРЕСА_1 , загальною площею 82.7 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0397 га кадастровий номер 322248000:02:002:5150, реєстраційний номер об`єкту нерухомості 24, номер запису про право власності: 37202622;

Земельну ділянку, площею 0.0682 га, кадастровий номер :01:050:0169, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 17709088.

Земельну ділянку, площею 0.1199 га, кадастровий номер :01:050:0142, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 17709654.

Земельну ділянку, площею 1,5347 га, кадастровий номер :04:004:0150, що розташована на території Тарасівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 15325007.

Земельну ділянку, площею 0.7529 га, кадастровий номер :04:004:0143, що розташована на території Тарасівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 4498040.

Земельну ділянку, площею 1.476 га, кадастровий номер :04:004:0147, що розташована на території Тарасівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 24, номер запису про право власності: 3047994.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 21 жовтня 2020 року через поштове відділення звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В апеляційній скарзі посилалась на те, що місцевим судом при постановленні оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; не доведено обставини , що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; допущено невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права.

Вказує, що суд не встановив, що майно яке арештовано належало відповідачу та не врахував, що відповідачка частину майна продала, а оскільки в судах відсутні позови про визнання недійсним договорів відчуження арештованого майна, відповідно у суду були відсутні підстави для забезпечення позову.

Посилається на те, що позивач не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав. Посилається на правову позицію, викладену у постанові ВС від 23.09.2020 у справі №465/4711/18 (провадження №61-17280св19), постанові ВС від 17.09.2020 у справі №545/2723/19 (провадження №61-5081св20).

Також зазначає, що з оскаржуваної ухвали вбачається про накладення арешту, на «… садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 82,7 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0397 га кадастровий номер 322248000:02:002:5150, реєстраційний номер об`єкту нерухомості 24, номер запису про право власності: 37202622…», який на сьогодні на праві власності належить особі, яка не є учасником справи №369/6059/20. Таким чином оскаржуваною ухвалою вирішено питання про права, свободи, інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, що є безумовною підставою для її скасування.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримала.

Інші учасники справи до апеляційного суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, за приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як убачається із матеріалів справи, у травні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в якому просив визнати за ним право власності на Ѕ земельних ділянок та садового будинку, на які накладено арешт.

Так, ч.1 ст.151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Накладаючи арешт на майно , яке є предметом поділу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд постановив оскаржувану ухвалу, порушивши права ОСОБА_4 , який не був залучений до участі у справі в якості учасника та позовні вимоги до нього не було пред`явлено, колегія суддів вважає не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Як убачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на садовий будинок , зареєстровано приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О. за ОСОБА_1 09.07.2015 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2239, виданий 09.07.2015.

Скаржником до суду на спростування вказаного доказу, інші докази не подавались, вони також відсутні і в відокремлених матеріалах.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, накладаючи арешт на спірний будинок, вірно виходив із того, що цей будинок є предметом позовних вимог і на нього може бути накладено арешт.

Крім того, апеляційна скарга подається не вказаною особою, а відповідачем, яка залучена до справи і не зазначає які її права порушуються арештом, до вирішення спору по суті.

Та обставина, що відповідач уже частину майна відчужила лише доводить необхідність вжиття заходів забезпечення позову з метою недопущення порушення прав інших осіб, в разі задоволення судом позову про поділ майна, а також забезпечення прав позивача на ефективний захист в межах уже заявлених ним вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.

Головуючий Судді