Справа № 202/54/20
Провадження № 2-з/202/3/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 січня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєсєди Г.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Приватне акціонерне товариство страхова компанія АРКС про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Приватне акціонерне товариство страхова компанія АРКС про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди.

Разом з позовною заявою 08 січня 2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів.

Підставою забезпечення позову позивачем зазначено про те, що незастосування заходів забезпечення позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Відповідачі, після часткової страхової виплати зовсім відмовились сплачувати спричинену йому шкоду, повністю ігнорують перемови з позивачем.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви матеріалами, суд приходить до такого.

Згідно приписів ч.1 ст. 153 ЦПК України вказана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно забезпечення позову має вживатися виключно за заявою позивача, на якого процесуальний закон покладає обов`язок надати докази і переконати суд у необхідності вжиття відповідних заходів, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом його позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо стягнення грошових коштів за спричинену внаслідок дорожньо транспортної пригоди шкоду. Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач просить суд накласти арешт на належне відповідачам майно. Зокрема, зазначає про наявність у власності ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.163 га та у власності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 .

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, в заяві про забезпечення позову не зазначена вартість майна на яке просять накласти арешт, не надано доказів щодо вартості зазначеного майна, тобто не можливо визначити співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Крім цього, нерухоме майно, на яке ОСОБА_4 просить накласти арешт не є предметом позову.

Суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову та не доведено, що обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Приватне акціонерне товариство страхова компанія АРКС про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда