Ухвала

Іменем України

07 грудня 2020року

м. Київ

справа № 296/7179/20

провадження № 61-17237ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради (далі - ВК Житомирської міської ради) про порушення конституційних прав та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ВК Житомирської міської ради, в якому просила:

- визнати порушення законодавства, допущені відповідачем при розгляді її запиту на інформацію від 14 листопада 2016 року, порушенням її конституційних прав незаконним підробленням офіційних документів;

- прийняти виклад порушень законодавства, якими порушено конституційні права ОСОБА_1 незаконним підробленням офіційних документів;

- прийняти пояснення стосовно відшкодування моральної шкоди за 20 порушень конституційних прав ОСОБА_1 незаконним підробленням офіційних документів;

- стягнути з ВК Житомирської міської ради на свою користь 100 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що 14 листопада 2016 року вона звернулась до відповідача із запитом з метою отримання інформації щодо розгляду її клопотання від 27 листопада 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки вона протягом року не отримувала відповіді за результатами розгляду поданого нею клопотання.

Вказувала, що отримані нею листи Житомирської міської ради від 24 листопада 2016 року № 25/Д-621-11 25/664, 14 травня 2018 року № 25/Д-4353, 30 травня 2018 року № 01-17/760 не відповідають чинному законодавству, оскільки до офіційних документів внесені неправдиві відомості.

На думку позивача, під час розгляду інформаційного запиту від 14 листопада 2016 року стосовно розгляду її клопотання від 27 листопада 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку відповідачем порушені її конституційні права.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом.

Суди, відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , виходили з того, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У листопаді 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи, зокрема судами не враховано, що предметом розгляду даної справи є порушення конституційних прав, яке завдане позивачу підробкою офіційних документів, а тому судами безпідставно застосовано до даного спору норми КАСУ. Вважає, що спір про порушення її конституційних прав має розглядатись в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що її позбавлено права на захист своїх порушених інтересів. Судами невірно трактовано предмет спору.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами встановлено, що 27 листопада 2015 року ОСОБА_1 подано до ВК Житомирської міської ради клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

З метою отримання інформації щодо розгляду вказаного клопотання, 14 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирської міської ради з інформаційним запитом щодо розгляду її клопотання від 27 листопада 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Житомирською міською радою 24 листопада 2016 року № 25/Д-621-11 25/664 ОСОБА_1 надіслані наступні документи: копія висновку № 435-П/14 управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 26 листопада 2014 року; витяги з протоколів засідання постійної комісії з питань містобудування та землекористування, завірені відділом організаційного забезпечення депутатської діяльності міської ради; копії рекомендацій постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування; витяг з рішення Житомирської міської ради від 09 лютого 2015 року «Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС зазначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Судами правильно встановлено, що ОСОБА_1 оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень, пов`язані з розглядом її клопотання від 27 листопада 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто, дії публічно-владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач під час розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 14 листопада 2016 року здійснював владні управлінські функції, реалізуючи свої контрольні функції у сфері управління, відтак, такий спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

В свою чергу, вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої статті 21 КАС України.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про порушення конституційних прав та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов