Справа № 204/1174/14-ц
Провадження № 6/204/86/20 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, в якій просив замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року. В обґрунтування заяви вказано на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року у цивільній справі № 204/1174/14-ц позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Рішення суду набрало законної сили 23.07.2014 року. Разом з тим, 04.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» укладено Договір № GL2N79737 про відступлення прав вимоги, посвідчений 04.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською М.А. за реєстровим № 147, відповідно до якого ТОВ «ФК «Омега фактор» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими їй згідно Додатку № 1 до Договору № GL2N79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020 року. Серед інших прав, згаданим вище договором передано від ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» до ТОВ «ФК «Омега фактор» права кредитора: за Кредитним договором № 8/2006/980-К/1285-А від 04.10.2006 року, що було укладено з ОСОБА_1 ; за Договором поруки № 1285-А/1 від 04.10.2006 року, що було укладено з ОСОБА_2 . Таким чином, ТОВ «ФК «Омега фактор» набуло всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішення суду у цивільній справі № 204/1174/14-ц до теперішнього часу не виконане, заборгованість залишається непогашеною, у зв`язку з цим виникла необхідність звернутися до органів Державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення в якості сторони за виконавчим провадженням як правонаступник стягувана. Однак, виконавчі листи по справі № 204/1174/14-ц на виконання рішення суду у стягувана ПАТ «КБ «Надра» та у правонаступника стягувана ТОВ «ФК «Омега фактор» відсутні, і не можуть бути пред`явлені до виконання на даний час через сплив строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження». Оскільки ТОВ «ФК «Омега фактор» набуло всіх прав кредитора ПАТ «КБ «НАДРА», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитними договорами, договорами забезпечення, ТОВ «ФК «Омега фактор» набуло також прав стягувача за Рішенням суду та виконавчими листами. ТОВ «ФК «Омега фактор» набуло право вимоги лише 04.03.2020 року, тому матиме можливість направити виконавчий документ до виконання лише після заміни сторони виконавчого провадження та після поновлення строку для його пред`явлення до виконання. Фактично, без заміни сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа станеться те, що остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишиться невиконаним на шкоду одній із сторін, що суперечить основним засадам судочинства, таким, як обов`язковість рішення суду, та практиці Європейського суду з прав людини.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в самій заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа представник ТОВ «ФК «Омега фактор» Гайдай Т.В. просив розгляд заяви провести без його участі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року у цивільній справі № 204/1174/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2006/980-К/1285-А від 04 жовтня 2006 року станом на 24 жовтня 2013 року у розмірі 137136 грн.60 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 16579,96 грн.; заборгованість за процентами - 10593,69 грн; комісія - 2877,20 грн.; пеня - 104916,70 грн.; штраф - 2119,00 грн. та судові витрати у розмірі по 685 грн. 68 коп. з кожного окремо (а.с. 40-42).

На підставі цього рішення суду, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано відповідні виконавчі листи.

Стягувачем за зазначеними виконавчими документами є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

При цьому, 04 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» укладено Договір № GL2N79737 про відступлення прав вимоги, посвідчений 04.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською М.А. за реєстровим № 147, відповідно до якого ТОВ «ФК «Омега фактор» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими їй згідно Додатку № 1 до Договору № GL2N79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020 року, в тому числі за кредитним договором № 8/2006/980-К/1285-А (а.с. 53-54).

Тому, заявник просив замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Так само частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, заміна кредитора відбувається й поза межами виконавчого провадження, зокрема у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Тому, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначене, та обставина, що виконавче провадження ще не відкривалось, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач, а тому не замінивши такого стягувана, немає особи, яка в силу закону може просити про видачу виконавчого листа та про відкриття провадження по справі.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що право вимоги у вищевказаній справі перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно же з ч. 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Законом чи укладеним між первісним стягувачем та ОСОБА_1 за кредитним договором № 8/2006/980-к/1285-А від 04.10.2006 року та укладеним з ОСОБА_2 договором поруки № 1285-А/1 від 04.10.2006 року, не встановлено, що кредитор (стягувач) у зобов`язаннях, що між ними виникли, не може бути замінений іншою особою, а доказів зворотного суду не представлено.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Зокрема, відповідно до договору № GL2N79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020 року укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор», вчинений у такій самій формі, що і правочини, на підставі якого виникло зобов`язання (кредитний договір № 8/2006/980-к/1285-А від 04.10.2006 року та договір поруки № 1285-А/1 від 04.10.2006 року).

Таким чином, є всі підстави для задоволення заяви і заміни стягувача з - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року.

Крім цього, відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя, зокрема, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, у п. 40 зазначає, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам у спорі - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Європейським судом з прав людини було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04, де Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

В свою чергу, згідно з ч. ч. 4, 8 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

У зв`язку з вищевказаним, суд вважає необхідним застосувати у даних правовідносинах вищевказану практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом встановлено, що заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року у цивільній справі № 204/1174/14 не виконане, з чого випливає порушення справедливої рівноваги між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав стягувача, який має право на отримання присудженого йому рішенням суду майна, а ТОВ «ФК «Омега фактор» набуло право вимоги за даним кредитним договором лише 04.03.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає можливим визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними і поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів виданих на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року - протягом року з дати набрання законної сили даною ухвалою суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 512, 513, 516 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76-81, 182-183, 223, 247, 258-261, 352-355, 433, 442 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа - задовольнити.

Замінити стягувача з - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року.

Визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними і поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів виданих на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року - протягом року з дати набрання законної сили даною ухвалою суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова