Справа № 500/5881/16-ц
Провадження № 6/946/53/20
УХВАЛА

09 січня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Петрової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з поданням про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України.

В поданні про тимчасову заборону виїзду ОСОБА_1 за межі України державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зазначив, що на виконанні в Ізмаїльському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 500/5881/16-ц щодо виконання виконавчого листа виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 18.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 5045 грн. 54 коп. на користь ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» в м. Ізмаїлі.

Також, як зазначено в поданні державного виконавця, рішення на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно акту державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому документі, встановлено, що грошові кошти для сплати боргу в повному обсязі відсутні, майно, яке належить боржнику та підлягає опису відсутнє.

Крім цього, як вказує державний виконавець у подані, згідно відомостей Державної фіскальної служби на запит про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними або фізичними особами підприємцями у боржника платника податків з таким податковим номером рахунки відсутні, інформація Державної податкової служби про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб відсутня. Згідно відомостей Пенсійного фонду України інформація про отримання пенсії та про останнє місце роботи не знайдено. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців боржник не зареєстрований як підприємець. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України транспорт за боржником не зареєстровано. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухомість в тому числі земельні ділянки за боржником не значаться. Арешт нерухомого майна боржника внесено до Державного речових прав на нерухоме майно. Арешт рухомого майна внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Таким чином, як зазначає державний виконавець, враховуючи те, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна та доходів, що призвело до вжиття відносно нього зазначених заходів примусового виконання.

В судове засідання державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою подання про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України просив задовольнити.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з таких підстав.

Згідно з п. 4 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України передбачає, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов`язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Судом встановлено, що 22.08.2018 року державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження серії ВП № 57055181 з примусового виконання виконавчого листа № 500/5881/16-ц від 18.01.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 5045 грн. 54 коп.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того факту, що боржник ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання зобов`язань покладених на неї виконавчим документом.

Так в матеріалах подання наявні письмові пояснення боржника ОСОБА_1 в яких остання зазначає, що про існування боргу перед ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» вона знає та на даний час сплатити в повному обсязі борг вона не може, оскілки працює за наймом, пенсії не отримує і буде самостійно частинами погашати борг.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 Оруджевні у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасову заборону ОСОБА_1 Оруджевні виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.О.Бурнусус