Справа № 234/3982/20
Провадження № 2/234/1935/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Каліберда А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області цивільну справу № 234/3982/20 за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради

про визначення способу участі матері у вихованні малолітніх дітей, -

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи - Козявіної І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06 березня 2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 09.12.2006 між нею та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.07.2015 шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Після розірвання шлюбу вона мала фактичну змогу бачитись з синами у відсутність відповідача, а саме під час знаходження дітей у навчальному закладі або у батьків ОСОБА_2 , але починаючи з весни 2019 року ОСОБА_2 заборонив дітям спілкуватися з нею та зі своїми батьками, тобто дідом та бабусею дітей, чим виключив для неї реальну можливість спілкування з дітьми.

Заборону спілкування дітей із нею відповідач пояснює неприязним відношенням до неї, яке виникло внаслідок їх конфлікту, що відбувся більше шести років тому.

Усі її намагання нормальним, мирним, позасудовим шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки ОСОБА_2 не бажає її присутності у житті синів та штучно створює такі обставини через які вона не може нормально зустрічатися з дітьми.

Враховуючи викладене просила суд визначити для неї порядок участі у вихованні своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступним чином: надати право на безперешкодні зустрічі з дітьми з 20 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі кожного тижня на території її фактичного проживання без присутності ОСОБА_2 ; надати право на безперешкодний спільний відпочинок та оздоровлення дітей з нею терміном до 30 календарних днів впродовж року, в тому числі за межами м. Краматорська без присутності ОСОБА_2 у будь-який період шкільних канікул; покласти на відповідача обов`язок повідомляти її про термін виїзду та місцезнаходження дітей поза межами Донецької області будь-яким доступним йому письмовим способом; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

17.04.2020 по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачам визначено строк для подання відзиву на позов.

07.05.2020 відповідачем подано відзив на позов у якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі з наступним підстав.

На початку червня 2014 року у зв`язку з проведенням військової операції та території Донецької області, після втрати роботи та чергової сварки з ОСОБА_1 , він був вимушений виїхати разом із нею на заробітки до Російської Федерації. В подальшому з`ясувалося, що ОСОБА_1 зраджує йому, що і стало причиною розірвання шлюбу із нею. У січні 2015 року ОСОБА_1 разом із коханцем вигнали його з орендованої квартири у чужому місті і він повернувся до м. Краматорська.

З січня 2015 року діти проживають разом із ним та знаходяться на його утриманні та вихованні. ОСОБА_1 участі у вихованні та утриманні синів не приймає.

Також зазначив, що ніколи не перешкоджав позивачці спілкуватися з синами та не чинив для неї ніяких перешкод. Вона самостійно відсторонилася від своїх дітей та обов`язків пов`язаних з їх вихованням та утриманням, оскільки займалася лише своїм життям. Про відвідування дітей у 2018 році ОСОБА_1 йому нічого не відомо. За період з січня 2015 по теперішній час коштів від ОСОБА_1 на утримання дітей він не отримував.

Крім того, він не перешкоджає родичам бачитись із дітьми, а вони самі не бажають цього, так як його матір образила їх тим, що назвала розумово відсталими. Він також звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. На теперішній час діти фактично не пам`ятають свою матір, не бажають її бачити та згадувати про неї.

20.12.2019 він одружився з ОСОБА_5 і діти називають його теперішню дружину мамою та навіть не згадують про свою біологічну матір. Діти прийшли до цього рішення самостійно та усвідомлено. У дітей є мама, яка турбується про них та проводить разом із ними все своє життя.

Враховуючи викладене просив у позові відмовити.

15.07.2020 підготовче провадження по справі закрите, справа призначена до судового розгляду на 29.07.2020.

Судом задоволені клопотання учасників судового розгляду про виклик та допит свідків.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засідання заперечував проти позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позов.

Представник органу опіки та піклування Козявіна І.В. надала суду висновок про доцільність визначення способу участі у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх матері - ОСОБА_1 . Згідно висновку орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх вік, психологічні особливості, повсякденний життєвий уклад, відсутність інформації, яка б негативно характеризувала ОСОБА_1 або яка б свідчила про те, що спілкування матері із дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку, доцільно визначити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні своїх дітей: щотижнево у середу та четвер з 15.30 до 19.00, за місцем проживання матері, у загальнодоступних громадських місцях, без присутності батька, з урахуванням бажання та стану здоров`я дітей; щотижнево з 19.00 п`ятниці до 19.00 суботи, за місцем проживання матері, у загальнодоступних громадських місцях, без присутності батька, з урахуванням бажання та стану здоров`я дітей; можливість спільного відпочинку з дітьми тривалістю 15 календарних днів впродовж року, без присутності батька; святкові дні: 30 квітня, 04 серпня, Новий Рік, Різдво Христове, Великдень - на другий день після свят, за попередньою домовленістю з батьком, з урахуванням бажання та стану здоров`я дітей без присутності батька.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що ОСОБА_2 є її сином, а ОСОБА_1 колишньою невісткою. У червні 2014 року вони поїхали до м. Москви. 25.08.2014 ОСОБА_1 приїжджала зібрати дітей до школи, а ОСОБА_2 приїхав у грудні перед новим роком і був у Краматорську до 14.01.2015. Діти до 14.11.2017 мешкали разом із нею. 17.02.2015 ОСОБА_2 назавжди повернувся до м. Краматорська та почав мешкати разом із нею, а через місяць пішов до будинку ОСОБА_1 та почав мешкати там сам. Діти залишились проживати з нею. 25.08.2015 вона разом із дітьми переїхала до ОСОБА_2 і вони усі разом мешкали рік. У 2016 році вона оформлювала ОСОБА_4 до школи. Влітку 2016 вона посварилася з ОСОБА_2 і разом з дітьми з`їхала від нього. Він проти цього не заперечував. ОСОБА_1 весь час мешкала у Москві та надсилала гроші на утримання дітей. У 2017 році ОСОБА_2 познайомився зі своєю новою дружиною і забрав дітей. Від коштів ОСОБА_1 відмовився. А нова дружина ОСОБА_2 казала, що діти не хочуть до матері. При цьому онуки казали їй, що батько забороняє їм спілкуватися із мамою.

Свідок ОСОБА_1 , яка є рідною сестрою ОСОБА_2 , показала суду, що поведінка ОСОБА_2 різко змінилася після одруження з ОСОБА_11 . Саме з цього часу він припинив спілкування зі своєю сім`єю. А дітям почав забороняти спілкуватися з бабусею, нею та ОСОБА_1 . Також підтвердила показання свідка ОСОБА_6 .

Допитана свідок ОСОБА_5 , яка є дружиною ОСОБА_2 , показала суду, що у жовтні 2017 у них з ОСОБА_2 почались стосунки і вони одразу забрали дітей. Почали мешкати усі разом. Вона також має двох дітей від попередніх стосунків, а зараз у них з ОСОБА_2 народилася спільна дитина. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спочатку не сприймали її, але потім вона змогла налагодити з ними стосунки і вони зовуть її мамою. Вважає, що спілкування дітей з позивачкою не буде їм на користь.

Свідок ОСОБА_12 , який є братом дружини ОСОБА_2 , показав суду, що особисто йому нічого не відомо, але зі слів сестри та ОСОБА_2 йому відомо, що ОСОБА_1 тривалий час не спілкувалася з дітьми. ОСОБА_1 він ніколи не бачив у стані сп`яніння.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Краматорську народилася дитина чоловічої статі - ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народження виконавчого комітету Шабельківської селищної ради м. Краматорська Донецької області 10.05.2007 зроблено відповідний актовий запис №20.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Краматорську народилася дитина чоловічої статі - ОСОБА_4 , про що в Книзі реєстрації народження виконавчого комітету Шабельківської селищної ради м. Краматорська Донецької області 09.08.2010 зроблено відповідний актовий запис №38.

Батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 09.12.2006 по 17.07.2015, що підтверджується копією рішення Краматорського міського суду Донецької області по справі №234/2832/15-ц від 17.07.2015.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки, а діти залишились мешкати з батьком та його матір`ю, так як мати перебувала на заробітках у Російській Федерації.

Починаючи з жовтня 2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мешкають разом із батьком та його дружиною - ОСОБА_5 .

З показань свідків судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають конфліктні взаємовідносини і не можуть дійти згоди з питання участі матері у вихованні дітей та спілкування з ними.

При цьому суд зазначає, що сторони мешкають недалеко один від одного. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де створені усі необхідні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку дітей. ОСОБА_1 на диспансерних обліках не перебуває. Офіційно працевлаштована.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенція про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України).

Частинами другою, третьою статті 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно із частинами першою-третьою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а визначений порядок спілкування матері з дитиною, що передбачає певні дні та часи такого спілкування, не може беззаперечно свідчити про позбавлення її передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року § 54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України`від 16 липня 2015 року § 100).

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» ЄСПЛ зазначив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків.

Разом з тим, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, в спілкуванні з дитиною та в її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

З показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_1 судом встановлено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з синами, а саме забороняє їм спілкуватися із матір`ю у бідь-який спосіб, відмовився від коштів, які вона надає на утримання синів.

Також з показань свідка ОСОБА_5 судом встановлено, що за сприяння ОСОБА_2 малолітні ОСОБА_14 та ОСОБА_4 називають матір`ю сторонню жінку, у той час коли їх рідна біологічна мати усіляко намагається приймати участь у їх житті.

Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування №01-49/6972 від 04.11.2020 та вважає, що непорозуміння між сторонами з приводу участі матері, що мешкає окремо, у вихованні дітей, суттєво утискає права та інтереси дітей, а також приводить до порушення її прав та приходить до висновку щодо наступних способів участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щотижневого відвідування ОСОБА_1 з сином навчальних закладів, медичних та оздоровчих установ, місць дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртків, місця проживання ОСОБА_1 у середу з 17.00 год. до 19.00 год. та з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. суботи за місцем проживання ОСОБА_1 , з врахуванням режиму, стану здоров`я, особистого бажання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином щорічно під час літніх канікул протягом 21 календарного дня для оздоровлення дитини в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьком, з врахуванням особистого бажання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином щорічно під час зимових канікул протягом 5 календарних днів для оздоровлення дитини в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьком, з врахуванням особистого бажання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Способів участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом щотижневого відвідування ОСОБА_1 з сином навчальних закладів, медичних та оздоровчих установ, місць дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртків, місця проживання ОСОБА_1 у середу з 17.00 год. до 19.00 год. та з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. суботи за місцем проживання ОСОБА_1 , з врахуванням режиму, стану здоров`я, особистого бажання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином щорічно під час літніх канікул протягом 21 календарного дня для оздоровлення дитини в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьком, з врахуванням особистого бажання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином щорічно під час зимових канікул протягом 5 календарних днів для оздоровлення дитини в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьком, з врахуванням особистого бажання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані способи участі матері у вихованні дітей є доречними та зручними для малолітніх дітей, яким 13 та 10 років та за віком вони здатні формувати власну думку щодо спілкування з матір`ю, буде відповідати інтересам дітей та реалізує право матері, яка мешкає окремо, на участь в їх вихованні та особистому спілкуванні, але з врахуванням особистого бажання дітей та без попереднього погодження з відповідачем ОСОБА_2 , а тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 82, 141, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , способи участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом

-щотижневого відвідування ОСОБА_1 з сином навчальних закладів, медичних та оздоровчих установ, місць дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртків, місця проживання ОСОБА_1 у середу з 17.00 год. до 19.00 год. та з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. суботи за місцем проживання ОСОБА_1 , з врахуванням режиму, стану здоров`я, особистого бажання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином щорічно під час літніх канікул протягом 21 календарного дня для оздоровлення дитини в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьком, з врахуванням особистого бажання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином щорічно під час зимових канікул протягом 5 календарних днів для оздоровлення дитини в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьком, з врахуванням особистого бажання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , способи участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом

-щотижневого відвідування ОСОБА_1 з сином навчальних закладів, медичних та оздоровчих установ, місць дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртків, місця проживання ОСОБА_1 у середу з 17.00 год. до 19.00 год. та з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. суботи за місцем проживання ОСОБА_1 , з врахуванням режиму, стану здоров`я, особистого бажання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином щорічно під час літніх канікул протягом 21 календарного дня для оздоровлення дитини в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьком, з врахуванням особистого бажання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином щорічно під час зимових канікул протягом 5 календарних днів для оздоровлення дитини в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьком, з врахуванням особистого бажання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено суддею 07.12.2020.

Суддя Краматорського міського суду А. О. Михальченко