УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. ст. 27, 28, 30 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, Військова частина № НОМЕР_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., Військова частина № НОМЕР_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.12.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., Військова частина № НОМЕР_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.
Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено наступне.
Змістом позовних вимог є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8138 від 25.09.2019 року вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 5 014,60 грн.
Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Позивачем позов пред`явлено до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке являється стягувачем у виконавчому провадженні з виконання спірного виконавчого напису та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Святошинського району м. Києва.
Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до суду за місцем виконання виконавчого напису, а саме місцем знаходження військової частини № НОМЕР_1 де ним отримуються доходи на які звернено стягнення на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В.
Натомість, Ковпаківський районний суд м. Суми в ухвалі про передачу справи за підсудністю, мотивуючи підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва посилається на те, що місцем виконання спірного виконавчого напису є місце знаходження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В., що територіально знаходиться у Дніпровському районі м. Києва.
При визначенні підсудності справи слід врахувати положення чинного законодавства, виходячи з наступного.
За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.
Зі змісту доданих до позовної документів убачається, що 26.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 8138 від 25.09.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена на виконання до Військової частини № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем отримання доходів боржником ОСОБА_1 , що відповідно до положень ст. ст. 24, 68 Закону України «Про виконавче провадження» є місцем проведення виконавчих дій, та як наслідок являється місцем виконання виконавчого напису.
За вимогами ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Також суд звертає увагу на те, що позивач, як боржник у виконавчому провадженні, при зверненні до суду із позовом реалізував надане йому право визначення підсудності справи, що визначено ст. 28 ЦПК України, пред`явивши позов за місцем свого працевлаштування де перебуває на виконанні постанова приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, тобто за місцем виконання спірного виконавчого напису.
Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
З урахуванням викладеного позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва у зв`язку із чим підлягає передачі за належною підсудністю до Ковпаківського районного суду м. Суми, як суду на території юрисдикції якого виконується спірний виконавчий напис нотаріуса.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 31, 260, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу № 592/18363/19 (Провадження № 2/755/333/20) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, Військова частина № НОМЕР_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передати на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми за підсудністю.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя