Справа № 458/519/20 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/2523/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м.Львів

Справа № 458/519/20

Провадження № 22-ц/811/2523/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.

секретар Іванова О.О.

з участю Булькевич С.В.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»

на ухвалу Турківського районного суду Львівської області, постановлену у м. Турка 17 серпня 2020 року у складі судді Кшик О.І.,

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,-

встановив:

10 червня 2020 року ТзОВ «Львівенергозбут» звернулося із заявою про видачу судового наказу. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1595,40 грн. В обґрунтування заяви посилається на те, що боржник здійснив приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції. Товариство, як постачальник продає електичну енергію ОСОБА_1 (споживачу) за адресою його місця реєстрації та проживання. ОСОБА_1 зобов`язаний вносити плату за спожиту електроенергію. Вказує, що він не виконує своїх зобов`язань, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 1 жовтня 2018 року по 1 травня 2019 року в розмірі 1595,40 грн. Просить задовольнити заяву.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 17 серпня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу.

Ухвалу суду оскаржує ТзОВ «Львівенергозбут». В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що законом передбачено можливість постачання електричної енергії побутовому споживачу без фактичного підписання відповідного договору з останнім. Заява-приєднання, на яку посилається місцевий суд у своїй ухвалі, є лише одним із способів укладення договору про постачання електричної енергії. Вказує, що в Центрі обслуговування клієнтів № 9 ТОВ «Львівенергозбут» за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Стверджує, що цією адресою зареєстрований та проживає ОСОБА_1 . З розрахунку основного боргу вбачається наявність фактичного споживання електричної енергії за адресою боржника особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за період з 1 жовтня 2018 року по 1 травня 2019 року, що вказує на наявність фактичних договірних відносин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, однією з таких вимог є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 цього Кодексу до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами передбачають наявність укладеного договору, оскільки це передбачено ч. 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Суд першої інстанції посилається на п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» яка передбачає, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та їх отримання. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Суд зазначив, що з матеріалів справи не встановлено наявності договору, який би був укладений між сторонами та підписаний, зокрема, боржником. Відсутність такого договору зумовлює неможливість видачі судового наказу, оскільки у зобов`язальних правовідносинах саме наявність договору вказує на виникнення зокрема суб`єктивного права у заявника на пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості. Договірний характер будь-яких правовідносин передбачає вчинення активних дій, які виражають волю сторін на укладення відповідного договору. Заявником не надано доказів, які б вказували на приєднання боржника до договору про постачання електричної енергії.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено наявність договору, який був би укладений між сторонами та підписаний боржником.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1268 від 26 жовтня 2018 року визначено ТзОВ «Львівенергозбут» постачальником універсальних послуг.

Частина 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» поширюється на відносини між електропостачальниками та споживачами за вільними цінами, а відтак, не підлягає застосуванню до правовідносин між постачальником універсальних послуг та побутовим споживачем.

Згідно із ч. З ст. 714 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» одним із видів договорів, які укладаються з метою забезпечення функціонування ринку електричної енергії, є договори про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно із ч. 4 ст. 63 цього Закону постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.

Згідно із п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Встановлено, що законом передбачено можливість постачання електричної енергії побутовому споживачу без фактичного підписання відповідного договору. Заява-приєднання є одним із способів укладення договору про постачання електричної енергії.

В Центрі обслуговування клієнтів №9 ТОВ «Львівенергозбут» за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

З розрахунку основного боргу вбачається наявність фактичного споживання електричної енергії за адресою ОСОБА_3 за період з 1 жовтня 2018 року по 1 травня 2019 року, що свідчить про наявність фактичних договірних відносин.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно із п. 4 ч. З ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу можуть подаватися й інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги.

До заяви про видачу судового наказу, було долучено документи, якими обґрунтовано грошову вимогу до боржника.

З врахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу у справі з підстав відсутності договору передчасно,з порушенням вимог закону. Тому така підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись: ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» задовольнити.

Ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 17 серпня 2020 року скасуватиі направити справу для продовження розгляду до Турківського районного суду Львівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 1 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді