Справа № 750/9127/20
Провадження № 2/750/2060/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна,

в с т а н о в и в:

09.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду та подавши виправлену позовну заяву від 16.10.2020 року просив стягнути з ОСОБА_2 кошти сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 10750 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 1075 грн. 00 коп., стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кошти сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 1075 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 1075 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. 00 коп.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися у встановленому законом порядку. 16.10.2020 року представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с. 45).

Відповідач ОСОБА_2 та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно договору дарування частки квартири ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передали Ѕ частку квартири у власність обдарованого ОСОБА_1 безоплатно. Квартира, 1/2 частка, якої відчужується за даним договором розташована за адресою: АДРЕСА_1 та має такі характеристики: складається з однієї кімнати, загальна площа квартири 29,3 кв.м., житлова площа 16,4 в.м. (а.с. 14-16).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2020 вбачається державна реєстрація права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 на підставі договору дарування (а.с. 18).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.10.2020 квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в спільній частковій власності: ОСОБА_1 Ѕ частка; ОСОБА_2 ј частка; ОСОБА_3 ј частка (а.с. 21-23).

Як зазначає позивач, він сплачує вартість всіх комунальних послуг по утриманню квартири АДРЕСА_2 . Позивач надав копії дублікатів квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема: КП «Чернігівводоканал» з призначенням платежу - водопостачання за 07.2020-09.2020, борг попереднього власника не визнаю на суму 1500 грн. 00 коп. від 29.09.2020 (а.с. 9); КП «Чернігівводоканал» з призначенням платежу - водовідведення за 07.2020-09.2020, борг попереднього власника не визнаю на суму 300 грн. 00 коп. від 29.09.2020 (а.с. 10); ТОВ ЧернівЕнера з призначенням платежу за електроенергію за 07.2020-09.2020, борг попереднього власника не визнаю на суму 1000 грн. 00 коп. від 29.09.2020 (а.с. 11); ЧернігівГаз Збут з призначенням платежу за газ за 07.2020-09.2020, борг попереднього власника не визнаю на суму 1500 грн. 00 коп. від 29.09.2020 (а.с. 12).

Посилаючись на норми ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України встановлено, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти сплачені за житлово-комунальні послуги по утримання квартири в розмірі 10750 грн. 00 коп. та з ОСОБА_3 кошти сплачені за житлово-комунальні послуги по утримання квартири в розмірі 1075 грн. 00 коп.

Згідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не дотримано вказані вимоги ЦПК України, оскільки ним не додано до позовної заяви доказів нарахованих комунальними установами та сплачених коштів за житлово-комунальні послуги по утриманняю житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а також періоду здійснених нарахувань та його оплати. Одночасно з наданих суду копій дублікатів квитанцій по оплаті комунальних послуг вбачається, що позивач вказував, що борг попереднього власника не визнає, докази наявності заборгованості по оплаті комунальних послуг попереднього власника також відсутні. Ненадання вказаних доказів унеможливлює з`ясування судом правомірності стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача коштів сплачених за житлово-комунальні послуги по утримання квартири в розмірі 10750 грн. 00 коп. та з ОСОБА_3 коштів сплачених за житлово-комунальні послуги по утримання квартири в розмірі 1075 грн. 00 коп.

Надані копії дублікатів квитанцій на загальну суму 4300 грн. 00 коп. сплачених позивачем не є достатнім доказом на підтвердження заявлених позивачем вимог.

Разом з тим, позивач посилається на вимоги ст. 23 ЦК України, якою визначено, що моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Позивач зазначив, що його душевні страждання полягають у необхідності систематичного утримання спільної квартири за власні кошти, тому просив стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі по 1075 грн. 00 коп. з кожного окремо.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, шкода заподіяна особі і майну громадянину, або заподіяна юридичній особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Разом з тим, позивачем та його представником не було доведено вину відповідача по неправомірності її дій щодо заподіяння шкоди позивачу душевних страждань з приводу утримання спільного майна та між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, (далі Постанови) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, виходячи з п. 5 Постанови, загальними підставами цивільно-правової відповідальності для відшкодування моральної (немайнової) шкоди є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, до матеріалів справи позивачем не надано беззаперечних доказів спричинення йому моральної шкоди, - втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних йому з боку відповідачів та причинного зв`язку.

У зв`язку з недоведеністю позивачем обставин на які він посилається, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута