Справа № 725/125/20
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

10.01.2020 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Піхало Н. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із заявою про накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 кв.м, житловою площею 61,3 кв.м., яка зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 15836265.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що ним до Першотравневого районного суду м. Чернівці буде подано позовну заяву про стягнення боргу за договором позики, укладеним 26 жовтня 2019 року між ним та ОСОБА_2 на суму 12000 доларів США.

Враховуючи те, що починаючи з 13 листопада 2019 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання договору позики, привласнив кошти заявника та безпідставно ними користується на власний розсуд, ігноруючи права власника цих коштів, в також уникає спілкування із заявником, змінив контактні номери телефону, по місцю проживання не з`являється, вважає що така позиція боржника може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зокрема, згідно до положень ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (с.с. 2,3 ст. 150 ЦПК України).

Крім того, у ч.1 ст.151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3); захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (пункт 4); ціну позову, про забезпечення якого просить заявник (пункт 5); інші відомості, потрібні для забезпечення позову (пункт 7).

Обґрунтовуючи свої вимоги про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 кв.м., житловою площею 61,3 кв.м. та зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 15836265, заявник вказує про наявність між ним та власником нерухомого майна ОСОБА_2 боргових зобов`язань, які виникли із договору позики від 26 жовтня 2019 року та ухилення боржника від виконання цього договору, привласнення коштів та безпідставне користування ними, а також ігнорування вимоги заявника щодо повернення боргу та виконання існуючого боргового зобов`язання в добровільному порядку.

Разом з тим, заявник не надає відповідні докази та не обґрунтовує необхідність вжиття заходу забезпечення позову саме у виді арешту нерухомого майна, яке належить на праві власності боржнику, а також не надає відповідних доказів на підтвердження існування у боржника іншого рухомого чи нерухомого майна, грошових коштів тощо, на яке може бути звернуто стягнення при примусовому виконанні рішення суду в майбутньому.

Також не надано доказів на підтвердження того, що неприйняття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду, зокрема доказів про те, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 може бути продано, або іншим шляхом передано третім особам і відсутність цього майна на час виконання рішення суду, може призвести до неможливості його виконання.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно або грошові кошти застосовується при розгляді позовних вимог майнового характеру.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, у заяві про забезпечення позову заявник зазначає про існування між ним та ОСОБА_2 боргових зобов`язань та про намір звернутися в майбутньому до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики й відповідно спірне нерухоме майно не є предметом спору. Також не надано доказів щодо відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати, позовним вимогам, зокрема в частині відповідності обраного заходу принципу співмірності із заявленими в майбутньому вимогами.

Так, зі змісту заяви про забезпечення позову убачається, що заявник просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 кв.м, житловою площею 61,3 кв.м., яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 .

Разом з тим, заявником у поданій заяві не обґрунтовано необхідності застосування такого виду забезпечення позову, а саме: не надано доказів щодо визначення вартості квартири, на яку просить накласти арешт й відповідно його вартість дорівнює ціни позову, що позбавляє суд можливості визначити співмірність виду забезпечення позову із можливими заявленими позовними вимогами з вартістю майна, що підлягає арешту.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходить з того, що заявником не надано доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на спірну квартиру боржника, а також не надано жодного доказу щодо намірів продажу, дарування або відчуження у інший спосіб ОСОБА_2 належної йому на праві власності квартири, а доводи заявника, викладені у поданій заяві про ухилення від виконання боргового зобов`язання та про ігнорування вимог заявника про повернення боргу є лише припущенням заявника про неможливість в подальшому виконати рішення суду.

Не надано заявником суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майновий стан ОСОБА_2 або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів за договором позики.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що заявник не надав доказів на підтвердження того, що є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 430 265 грн. 60 коп.

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту відсутні.

Відтак, вважаючи недоведеними доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення у обраний позивачем спосіб, у задоволенні клопотання про вжиття заходів слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, - суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н.В.