ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/114/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3621/18 Категорія: на ухвалу Корман О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Вініченко Б.Б.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

заявник (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полянецьке»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2019 (повний текст складено 20.11.2019, суддя в суді першої інстанції Корман О.В.) про відмову в забезпеченні позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полянецьке» про визнання права власності на частину земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

03.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом, яким просив визнати право власності на частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, Полянецька сільська рада за межами населених пунктів та призначена для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, кадастровий номер :03:000:0015.

04.10.2019 представником ОСОБА_1 - адвокатом Кецкало Валерієм Васильовичем було подано до суду заяву про забезпечення позову у справі шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій з земельною ділянкою площею 0,7833 га, що розташована: Черкаська область, Уманський район, Полянецька сільська рада за межами населених пунктів та призначена для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, кадастровий номер :03:000:0015.

В обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову позивач вказує, що йому стало відомо про те, що відповідач вчиняє протиправні дії по переоформленню прав на цю спірну земельну ділянку до вирішення спору щодо неї.

Оскільки такі дії відповідача можуть спричинити невідворотні наслідки, у зв`язку з якими виконання рішення суду у даній справі буде істотно ускладнене або й неможливе, а крім того, позбавлятиме сторону позивача ефективного захисту його порушеного права, за захистом якого він звернувся до суду, він змушений просити суд про забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій із спірною земельною ділянкою до вирішення даного спору по суті.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2019 вказану заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Суд вказав, що заявником не додано до заяви про забезпечення позову докази, які б свідчили про те, що на час звернення з заявою про забезпечення позову до суду відповідач дійсно є власником земельної ділянки, з приводу якої виник спір, а в матеріалах справи наявна лише копія Державного акта на право власності на земельну ділянку, датованого 17.05.2010.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, заявник подав 28.11.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову. В обґрунтування вказано на те, що Державний акт, який міститься в матеріалах справи, є належним доказом того, що саме відповідач є власником спірної земельної ділянки. Саме тому, відповідач, як власник земельної ділянки, при наявності спору щодо неї має всі можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки та подальшого відчуження частини вказаної ділянки третім особам, і вказаний факт може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Зазначає, що у такому випадку у разі вчинення вказаних дій може відбутися зміна її меж та площі, припинитися її існування в дійсних межах, відтак, обґрунтування позову буде безпідставним. У разі перереєстрації земельної ділянки, як об`єкта права, позивач буде позбавлений можливості зареєструвати право на цю ділянку на підставі рішення суду, що унеможливить його виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полянецьке» просило апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскарженій ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно, тощо. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, суд при з`ясуванні підстав для забезпечення позову повинен об`єктивно оцінювати можливість настання несприятливих наслідків, пов`язаних з виконанням судового рішення.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу права власності на частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, Полянецька сільська рада за межами населених пунктів та призначена для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, кадастровий номер :03:000:0015, що належить на праві власності відповідачу ТОВ «Полянецьке».

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначав що йому стало відомо про те, що відповідач вчиняє протиправні дії по переоформленню прав на цю спірну земельну ділянку до вирішення спору щодо неї.Як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову посилався на те, що у разі вчинення відповідачем вказаних реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки може відбутися зміна її меж та площі, припинитися її існування в дійсних межах, відтак, обґрунтування позову буде безпідставним. У разі перереєстрації земельної ділянки, як об`єкта права, позивач буде позбавлений можливості зареєструвати право на цю ділянку на підставі рішення суду, що унеможливить його виконання.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у разі, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд не здійснює розгляд справи по суті, а лише вирішує питання забезпечення можливості виконання рішення суду по суті в разі задоволення позову.

Доводи позивача, викладені у позовній заяві, підлягають оцінці судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, разом з тим, з урахування предмету позову, особливостей правовідносин в сфері права власності на нерухоме майно та порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову, оскільки власник спірної земельної ділянки до ухвалення відповідного рішення по суті заявлених вимог матиме можливість розпорядження такою земельною ділянкою на власний розсуд, у тому числі, зміна її меж та площі, припинитися її існування в дійсних межах.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про достатньо обґрунтоване припущення сторони позивача про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При встановленні відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам, слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець, оскільки обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися майном може призвести до незворотних наслідків.

Видом забезпечення позову ОСОБА_1 обрано накладення заборони на вчинення будь-яких дій відносно спірної земельної ділянки, яким не порушується право відповідача на користування спірною земельною ділянкою та отримання прибутку від її використання.

Таким чином, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача заявленим позовним вимогам, оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, а також ефективність способу захисту, про який просить сторона позивача, враховуючи що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання в ухвалі районного суду, як на підставу відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову на те, що заявником не додано до заяви докази, які б свідчили про те, що на час звернення з даною заявою до суду відповідач дійсно є власником земельної ділянки, з приводу якої виник спір є безпідставними, оскільки наданий позивачем Державний акт на право власності на земельну ділянку від 17.05.2010 є належним доказом того, що саме відповідач є власником спірної земельної ділянки.

Крім того, даний факт не жодним чином спростовано та не оспорюється відповідачем, а також доказів того, що власником є інша особа суду не надано.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини справи та вимоги закону, а також не взяв уваги, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду та помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до приписів п.4 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2019 - скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кецкало Валерія Васильовича про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити будь-яким особам, в тому числі і Товариству з обмеженою відповідальністю «Полянецьке» ( , с. Полянецьке, Уманський район, Черкаська область, вул. Радянська, 77 ) вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою площею 0,7833 га, що розташована: Черкаська область, Уманський район, Полянецька сільська рада за межами населених пунктів та призначена для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, кадастровий номер :03:000:0015.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 09.01.2020.

Суддя-доповідач

Судді