Ухвала

03 січня 2020 року

м. Київ

справа № 213/3709/18

провадження № 61-23091ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати договір купівлі-продажу телефону від 03 серпня 2018 року, укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача кошти, сплачені за товар, в розмірі 28 500 грн, неустойку за період з 03 жовтня 2018 року до 12 листопада 2018 року в розмірі 11 285 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 серпня 2018 року вона придбала в магазині «Apple Hause», власником якого є відповідач, телефон iPhone X, серійний номер НОМЕР_1 , вартість якого становить 28 500 грн. У процесі експлуатації телефону постійно виникали проблеми, а саме: телефон періодично відключався, згодом взагалі відключився та дисплей почав блимати. 20 вересня 2018 року вона звернулася до відповідача з питання гарантійного ремонту. Відповідач в усній формі підтвердив, що недолік товару є заводським браком та виставив незаконну вимогу сплатити 85 доларів США для вирішення спірного питання. 25 жовтня 2018 року вона написала лист на ім`я відповідача з проханням вирішити проблему. Відповідач надав відповідь, відповідно до якої повідомив, що з заявою про заміну товару на аналогічний з числа наявних у продавця (виробника) товару вона звернулася лише 25 жовтня 2018 року, що не відповідає дійсності, оскільки вимога про заміну товару була нею пред`явлена в день передачі товару на ремонт - 20 вересня 2018 року. Відповідач запропонував вирішити питання в строк до 08 листопада 2018 року. 06 листопада 2018 року вона прийшла до магазину відповідача, їй було надано аналогічний товар. У ході зовнішнього огляду телефону нею було виявлено подряпини, тому від заміни товару вона відмовилася та вимагала повернення грошей за товар. Відповідач відмовився від розірвання договору та повернення коштів. Станом на 12 листопада 2018 року гарантійний ремонт або заміна товару на аналогічний не виконано. Вважає, що має право на стягнення неустойки в розмірі 1 % вартості товару за кожен день прострочення за період з 03 жовтня 2018 року до 12 листопада 2018 року в сумі 11 285 грн. Крім того, діями відповідача їй завдано моральної шкоди. Враховуючи викладене, позивач просила позов задовольнити.

Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 11 лютого 2019 року позов задовольнив частково. Розірвав договір купівлі-продажу телефону iPhone X, серійний номер НОМЕР_1 , укладений 03 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 Стягнув з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені за товар кошти в розмірі 28 500 грн, неустойку в сумі 11 115 грн та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 12 листопада 2019 року рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом позову у цій справі серед інших вимог є стягнення сплачених за товар коштів у розмірі 28 500 грн, неустойки за період з 03 жовтня 2018 року до 12 листопада 2018 року в розмірі 11 285 грн та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Тобто в указаній частині справа № 213/3709/18 є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Також предметом позову в цій справі є вимоги про розірвання договору купівлі-продажу телефону від 03 серпня 2018 року.

Справу в цій частині вимог Верховний Суд вважає незначної складності, а тому такою, яка може бути визнана судом малозначною.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюється й на стадію касаційного провадження..

Касаційна скарга містить посилання на те, що апеляційним судом не взято до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року в справі № 331/5054/15-ц та постанову Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/2159/15-ц щодо пріоритету ЦК України перед актами законодавства про захист прав споживачів, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки посилання в касаційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням, та зводяться до переоцінки доказів, зокрема невиконання обов`язку заміни товару і його якість, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. Не містить таких посилань і касаційна скарга та додані до неї матеріали.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, про захист прав споживачів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев