Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1687/20
Провадження № 2-о/433/308/20
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

"08" грудня 2020 р.

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Троїцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя вважає її такою, що підлягає залишенню без руху з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Відповідно до статті 17 Закону України від 01.07.2010, № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106-0) затвердженої Наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року № 545 для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану видається лікарське свідоцтво про смерть.

Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється.

Одночасно при видачі лікарського свідоцтва про смерть лікар заповнює довідку про причини смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання. Номери довідки про причину смерті і лікарського свідоцтва про смерть мають бути ідентичними. Довідка завіряється круглою печаткою закладу.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106-0), лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, заявником на підтвердження обставин справи (смерті ОСОБА_2 ) не надано лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 або довідки про причину смерті останнього.

Таким чином заявник не надав належних доказів, які свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами ч.5 ст.95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення наведених процесуальних приписів долучені позивачем до позовної заяви копії письмових доказів не засвідчені у визначеному ст.95 ЦПК України порядку, що усуває доказову силу наданих позивачем документів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Тобто, з наведеної норми законодавства вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана родичами померлого.

Однак, як зазначено у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-697/0/417 від 11.04.2017 року, що у померлої особи може не бути родичів, які можуть звернутись із заявою про встановлення відповідного факту. Водночас відмова у відкритті провадження за заявою особи, що вони не були родичами померлого, унеможливлює реалізацію ними своїх майнових та не немайнових прав, зокрема права на спадкування, що є порушенням їх конституційних прав.

З додатків до заяви вбачається, що заявник є спадкоємцем майна померлого за заповітом.

Проте, до пояснень заявника щодо можливості розгляду заяви про встановлення факту смерті, поданої не родичем померлої особи, суд ставиться критично, оскільки на їх підтвердження не надано жодного належного та допустимого доказу, такі твердження заявника є передчасними та у суду, на цей час, відсутні підстави для їх прийняття.

В зв`язку з чим, суд пропонує заявнику надати докази щодо наявності або відсутності інших родичів померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу,протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 175, 185, 318 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Троїцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі неусунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Певна