Справа № 159/4575/19 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/87/20 Категорія: 37 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про виплату страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про виплату страхового відшкодування. Позов мотивує тим, що 05 квітня 2019 року ОСОБА_2 уклав з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» комплексний договір страхування подорожуючих за кордон № 21/01-28 171220, період дії договору з 11.04.2019 до 10.04.2020, територія дії - Польща, строк дії - 90 днів, страхова сума: медичні послуги - 30000 євро, нещасний випадок - 2000 грн. Договором передбачено, що страховик відшкодовує витрати на репатріацію тіла застрахованої особи до України або до країни постійного (переважного) проживання. При цьому страховик відшкодовує витрати на розтин тіла, труну, необхідну для міжнародного перевезення та репатріації (перевезення) останків до аеропорту, найбільш близького до місця поховання на Україні. 14 квітня 2019 року ОСОБА_2 перетнув державний кордон і в`їхав на територію Республіки Польща. ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи в автомобілі як пасажир, ОСОБА_2 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Факт смерті засвідчений лікарським свідоцтвом, де зазначена причина смерті - зупинка серця, а також видано свідоцтво про смерть. Позивач оплатив рахунок польського підприємства, яке здійснює надання послуги репатріації тіл, в сумі 3000 євро, що складає 89018,10 гривень. Після поховання мати загиблого звернулась до відповідача із заявою про настання страхової події та надала всі необхідні документи. 26 червня 2019 року позивач направив у страхову компанію заяву про виплату страхового відшкодування, однак, страхове відшкодування не було виплачене.

Просить стягнути з відповідача на його користь 89018,10 грн. - витрати понесені ним на репатріацію тіла застрахованої особи та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на користь ОСОБА_1 кошти за оплату послуг з організації та репатріації тіла в сумі 89018 гривень 10 копійок. Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 9000 гривень на правничу допомогу. Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на користь держави судові витрати у справі в сумі 890 гривень 18 копійок судового збору.

Відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції. Вважає це рішення незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що комплексний договір страхування подорожуючих за кордон № 21/01-28-171220 від 05.04.2019 року, укладений з ОСОБА_2 , відноситься до договорів добровільного страхування. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування. Комплексний аналіз п.п. 10.4.8, 10.4.10.3., 10.7 укладеного договору страхування свідчить, що за умовами даного договору в будь - якому випадку не підлягають оплаті страховиком витрати, пов`язані із раптовою хворобою або нещасним випадком, що стались під час алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, коли алкоголю в крові застрахованої особи було виявлено більш, ніж 0, 5 проміле, а також, якщо застрахована особа, заздалегідь про це знаючи, їхала в транспортному засобі, яким керувала особа, яка не має відповідного дозвільного посвідчення чи перебувала під впливом алкогольних, наркотичних або токсичних речовин. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 , перебуваючи в автомобілі в якості пасажира, загинув. Згідно протоколу дослідження D 1202/19/MS Відділу клінічної та судової токсикології Поморського медичного університету (м. Щецин, Польща) в крові та сечі ОСОБА_2 було виявлено наявність етилового спирту, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. (1, 8 % в крові, 1, 6% в сечі). Крім того, згідно довідки Міської комендатури поліції у Кошаліні від 20.04.2019 року водій даного автомобіля, який спричинив ДТП, також перебував у стані алкогольного сп`яніння. А тому, оскільки смерть застрахованої особи в ДТП настала під час перебування у стані алкогольного сп`яніння, то відповідно до п.п. 10.4.8., 10.4.10.3. договору страхування відповідач не відшкодовує будь - які витрати, пов`язані з цим випадком. Крім того, не погоджується з рішенням суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, розмір яких не підтверджений належним чином. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 05 квітня 2019 року ОСОБА_2 уклав з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» комплексний договір страхування подорожуючих за кордон № 21/01-28 171220, період дії договору з 11.04.2019 до 10.04.2020, територія дії - Польща, строк дії - 90 днів, страхова сума: медичні послуги - 30000 євро, нещасний випадок - 2000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1, о 05 год. 00 хв., в м. Мельно Республіки Польща, сталась дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої загинув ОСОБА_2 .

Згідно службової записки поліцейського відділу дорожнього руху Міської комендатури поліції Кошалін, ОСОБА_2 перебував в автомобілі як пасажир.

Відповідно до протоколу дослідження D 1202/19/MS Відділу клінічної та судової токсикології Поморського медичного університету (м. Щецин, Польща) в крові та сечі ОСОБА_2 було виявлено наявність етилового спирту, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. (1, 8 % в крові, 1, 6% в сечі).

Згідно довідки Міської комендатури поліції у Кошаліні від 20.04.2019 року водій автомобіля, який спричинив ДТП, також перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Для репатріації тіла ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 було оплачено видатки по фактурі FS/19/51 на рахунок фірми ОСОБА_5 в сумі 3000 євро 08.05.2019 року.

27.05.2019 року мати застрахованого ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" заяву про настання страхового випадку.

26.06.2019 року позивач ОСОБА_1 подав до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" заяву про виплату страхового відшкодування у відповідності до договору. Страхове відшкодування позивачу виплачено не було.

Між сторонами виникли правовідносини договору страхування, згідно якого одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі), грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).

Частинами першою-третьою статті 991 ЦК України та частиною першою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Згідно п. 2.3.1 укладеного договору страхування, нещасний випадок - це раптова, короткочасна, несподівана, випадкова, непередбачувана та незалежна від волі Страхувальника (застрахованої особи, вигодонабувача) подія, що сталась в період дії договору страхування та призвела до травм (тілесних пошкоджень), розладу здоров`я (постійного або тимчасового) або смерті (загибелі) застрахованої особи.

Згідно п. 3.1.1.1.4 договору страхування до витрат, які відшкодовує страховик відносяться витрати на репатріацію тіла застрахованої особи до України або країни постійного (переважного) проживання в межах страхової суми.

Відповідно до п.10.4.8 договору страхування, у будь-якому випадку не підлягають оплаті Страховиком витрати, пов`язані із раптовою хворобою або нещасним випадком, що стались під час алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або вживання не прописаних лікарем ліків, самолікування, в тому числі лікування абстинентного синдрому.

В той же час, відповідно до п.10.7 договору страхування, до страхових випадків, визначених у п.п. 2.2.2, 2.2.3, не відносяться події, що відбулися внаслідок перебування застрахованої особи у стані алкогольного сп`яніння, при наявності клінічної картини, коли алкоголю в крові Застрахованої особи було виявлено більш ніж 0,5 проміле, наркотичного або токсичного сп`яніння; управління Застрахованою особою будь-яким транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння або передачею нею управління особі у такому стані тощо.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Всупереч зазначеним нормам, відповідач не довів, що подія, внаслідок якої настала смерть застрахованого ОСОБА_2 , не відноситься до страхового випадку і відбулася внаслідок перебування застрахованої особи у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 перебував в автомобілі в якості пасажира, між перебуванням ним в стані алкогольного сп`яніння та ДТП, внаслідок якої настала смерть ОСОБА_2 , немає причинного зв`язку. Доказів про те, що ОСОБА_2 знав про те, що їхав у автомобілі з водієм, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, суду не надано.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням норм матеріального права, обгрунтовано задовольнив позов в частині стягнення із страхової компанії в користь позивача витрат на репатріацію тіла застрахованого ОСОБА_2 .

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Суд першої інстанції встановив, що 15.05.2019 року між адквокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги.

Висновки суду про про те, що належним підтвердженням надання таких послуг є акт наданих послуг № 1 з деталізацію рахунку (в якій зазначено вид робіт, витрачений час та їх вартість), є помилковими. Вказаний акт наданих послуг № 1 колегія суддів оцінює критично і приходить до висновку, що даний акт не є належним доказом надання послуг і їх вартості, оскільки в акті вказано, що перелічені в ньому послуги адвокат Голошва В.Л. надав на виконання договору від 15.09.2018 року., однак договір про правничу допомогу між позивачем та адвокатом Голошвою В.Л. було укладено 15.05.2019 року. Суду не надано доказів, що поданий акт стосується надання послуг саме за договором про правничу допомогу від 15.05.2019 року, а не будь - якого іншого договору.

Крім того, в договорі про правничу допомогу від 15.05.2019 року не зазначено в якій саме конкретно цивільній справі адвокат надає послуги позивачу.

Висновки суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу доказами не підтверджені, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у стягненні витрат в сумі 9000 грн. на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У стягненні з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: