Справа № 236/4937/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді- Саржевської І.В.,

при секретарі - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман Донецької області скаргу боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо арешту коштів боржника у межах виконавчого провадження № 59676235,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо арешту коштів боржника у межах виконавчого провадження № 59676235.

Заявник повідомляє, що постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 23.06.2017 року у справі № 236/1441/17 на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., який він у встановлений судом строк не сплатив та відповідно до постанови суду цей штраф повинен бути стягнутий в дохід держави в подвійному розмірі, тобто 20400,00 грн. та судові витрати в розмірі 320,00 грн.. Вказане судове рішення набрало законної сили 04.07.2017 року. Державним виконавцем Лиманського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області відносно Савельєва Л.В. відкрито виконавче провадження № 59676235.

Під час примусового виконання зазначеного рішення суду постановою державного виконавця від 27.09.2019 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках та належать боржнику ОСОБА_1 , в тому числі на рахунок НОМЕР_1 в ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106.

Савельєв Л ОСОБА_2 зазначає, що він перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області, отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи. Арештований державним виконавцем рахунок UA0104453 в установі ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" призначений для отримання боржником саме соціальної виплати. Внаслідок арешту коштів на вказаному рахунку ОСОБА_1 був у повному обсязі позбавлений можливості отримувати соціальні виплати, котрі є для нього єдиним джерелом доходів. Боржник з огляду на це звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, просить суд визнати такі дії протиправними, скасувати постанову державного виконавця від 27.09.2019 року в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 в ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106.

Скарга на дії державного виконавця подана Савельєвим Л.В. за правилами ст. 447-449 ЦПК України (в ред. Закону від 03.10.2017 року № 2147-VII) в порядку судового контролю за виконанням судових рішень,ухвалених відповідно до ЦПК України.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші

учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання (п.3 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України).

Заявник (боржник у виконавчому провадженні) ОСОБА_1 в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягав, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Лиманський МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Сорока С.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Іллічівка Краснолиманського району Донецької області, є громадянином України, внесений до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-6).

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 23.06.2017 року у справі № 236/1441/17 на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., який він у встановлений судом строк не сплатив та відповідно до постанови суду цей штраф повинен бути стягнутий в дохід держави в подвійному розмірі, тобто 20400,00 грн. та судові витрати в розмірі 320,00 грн.. Вказане судове рішення набрало законної сили 04.07.2017 року. 01.08.2019 року відносно боржника ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 59676235 (а.с. 8).

Під час примусового виконання зазначеного рішення суду постановою державного виконавця від 27.09.2019 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках та належать боржнику ОСОБА_1 , в тому числі на рахунок НОМЕР_1 в ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106 та рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299, і всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, котрі будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 23142,00 грн. (а.с.7).

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області від 14.11.2019 року № 886 ОСОБА_1 перебуває на обліку у цій установі, отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи (а.с.13).

Вирішуючи по суті скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ.

Згідно зі ст.1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Нормами ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на майно, кошти боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

При цьому забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

З пенсії боржника може бути відраховано не більш як 50 % її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 % пенсії (ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Заявником доведено, що після здійснення відрахувань Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області належні ОСОБА_1 до виплати суми соціальної допомоги перераховуються на рахунок № НОМЕР_1 в ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106. Накладення арешту на цей же рахунок постановою держаного виконавця від 27.09.2019 року не дозволяє боржнику вільно розпоряджатись коштами пенсії.

Оцінюючи ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у скарзі ОСОБА_1 , суд бере до уваги положення ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), згідно з якими кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейським судом з прав людини розроблений «трискладовий тест» для оцінки ступеню втручання у права особи, гарантовані Конвенцією, в т. ч. у право на «мирне володіння своїм майном» (ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції). Зокрема, при наданні такому втручанню оцінки Суд перевіряє, чи відбулось воно «згідно із законом», чи переслідувалась «легітимна мета» втручання, чи було втручання «необхідним у демократичному суспільстві» (відповідало нагальній суспільній потребі, було пропорційне легітимній меті, а наведені на його обґрунтування доводи були достатніми та відповідними) (рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» (Johansen v. Norway) від 07.08.1996 року, п. 52; рішення у справі «Сидиропулос та інші проти Греції» (Sidiropoulos and others v. Greece) від 10.07.1998 року, п.38).

Оскільки у розглядуваному випадку державним виконавцем відносно ОСОБА_1 одночасно застосовано захід примусового виконання рішення ( звернення стягнення на соціальну допомогу боржника), арешт коштів на рахунку боржника в АТ «Ощадбанк» не дозволяє заявнику у повному обсязі скористатись соціальним забезпеченням, котре є його єдиним джерелом доходів, фактично позбавляє ОСОБА_1 засобів для існування, не можна стверджувати, що втручання у права заявника відбулось «згідно із законом», таке втручання не є пропорційним переслідуваній меті.

В цьому контексті суд звертає увагу на положення ст. 46 Конституції України, згідно з якими громадяни мають право на соціальний захист, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, нормами ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Як вбачається зі змісту постанови Краснолиманського міського суду Донецької області від 23.06.2017 року у справі № 236/1441/17, виданої судом, стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 є таким, що спрямоване на погашення штрафу, судових витрат на користь держави. Отже, законом прямо заборонено звернення стягнення на соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену боржнику, за цією категорією судових рішень.

Суд визнає протиправними дії державного виконавця щодо звернення стягнення на кошти боржника ( державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи, котра надходить з Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області) і задовольняє розглядувану скаргу ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 447,448,451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо арешту коштів боржника у межах виконавчого провадження № 59676235 - задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106 на ім`я ОСОБА_1 .

Скасувати постанову державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27.09.2019 року у виконавчому провадженні № 59676235 в частині звернення стягнення на грошові кошти ( державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи, котра надходить з Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області), що містяться на рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106 на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано за результатами апеляційного провадження, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -