Справа №303/6965/19
Провадження №2/303/215/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2020 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючої - судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових Марков А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

встановила:

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати в розмірі 68409,52 грн. та 3% річних в розмірі 15761,96 грн. судові витрати у розмірі 841,72 гривень та витрати на правничу допомогу 19000 грн , посилаючись на те, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 16.09.2015 року на її користь з ОСОБА_2 було стягнуто грошові кошти в розмірі 145552,16 грн., однак рішення відповідачем не виконано, заборгованість не сплачена.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначала, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 16.09.2015 р. на його користь було стягнуто з

ОСОБА_2 145552,16 грн., однак до цього часу рішення суду не виконується, а тому вона просить відповідно до ст. 625 ЦК України стягнути інфляційні втрати в сумі 68409,52 гривень та 3 відсотки річних в сумі 15761,96 гривень.

Згідно заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 16.09.2015 року., яке набуло законної сили 18.11.2015 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та всеукраїнської громадської організації «Українська правнича група» про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та всеукраїнської громадської організації «Українська правнича група» заборгованість за договором №10 від 07 березня 2014 року в розмірі 1218 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором №10 від 07 березня 2014 року в розмірі 141611, 72 гривень. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та всеукраїнської громадської організації «Українська правнича група» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 12,05 гривень та витрати на правову допомогу 11,10 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1405,39 гривень та на правову допомогу 1293,90 гривень.

Виконавчий лист видано 19.11.2015 року №304/58/2015-ц.

04.12.2015 року було відкрито виконавче провадження, а постановою старшого державного виконавця Мукачівського МВ ДВС від 16.02.2016 року було накладено арешт на все належне ОСОБА_2 майно .

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 р. по справі №761/4878/16-ц.

Відповідачі мають невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 16.09.2015 року, яке набрало законної сили 18.11.2015 року, про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів у розмірі 144931,36 гривень, а з відповідача всеукраїнська громадська організація «Українська правнича група» 620,8 гривень .

Розрахунок боргу за невиконання рішення суду яке набуло законної сили розраховано за допомогою програми Ліга, згідно якого 3% річних на суму боргу становить 15761,96, а борг з урахуванням інфляції та суми компенсації становить 67443,53 гривень.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право

на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а відтак наявні підстави про задоволення вимог позову в розмірі 15761,96 гривень -3% річних та 67443,53 гривень борг з урахуванням інфляції .

Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 841,72 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат за опрацювання нормативного регулювання питання в розмірі 4000 гривень та за підготування складання та подання позовної заяви у розмірі 15000 гривень та витрат 1166 гривень

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У справі встановлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснював адвокат Вакула Ю.І. згідно договору №АБВК19-02/11 та ордеру серії ЗР №45514 від11.02.2019 року .

Із договору про надання правової допомоги від11.02 .2019 року вбачається, що адвокат Вакула Ю.І. . надає позивачеві ОСОБА_1 адвокатські послуги за плату згідно додатку до даного договору №АБВК19-02/11.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18 необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Всупереч наведеному стороною позивача не надано акту про прийняття цих послуг (виконаних робіт), а також належних доказів на підтвердження їх оплати.

Таким чином, через недоведеність обсягу і вартості наданої відповідачу професійної правничої допомоги належними доказами суд дійшов висновку про відмову у стягненні з позивача в користь відповідача таких витрат.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за прострочення виконання грошового зобов`язання визначеного рішенням суду відшкодування у зв`язку з знеціненням боргу від інфляції у сумі 67443 гривень 53 копійок а також три проценти річних у сумі 15761 гривень 96 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 841,72 гривень судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 09 січня 2020 року.

Головуюча Курах Л.В.