справа № 359/8879/19
головуючий у суді І інстанції Чирка С.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бориспільської районної державної адміністрації, третя особа: громадська організація "Садівниче товариство "Відродження" про скасування права власності та розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , Бориспільської районної державної адміністрації, третя особа: громадська організація "Садівниче товариство "Відродження" про скасування права власності та розпорядження.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона з 1993 року користується земельною ділянкою площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташована на території Гнідинської сільської ради. Наприкінці 2001 року на землях, де розташована ділянка, якою вона користується було створено Громадську організацію "СТ "Відродження" і її в 2007 році було прийнято в члени даного товариства із наданням в користування земельної ділянки меншою площею, ніж вона користувалась, а саме в розмірі 0,067 га. Натомість розпорядженням Бориспільської РДА № 3233 від 20 вересня 2012 року їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га. Однак, ГУ Держземагенства у Київській області відмовляє їй у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з перетином з ділянкою :04:007:1713.

Розпорядженням Бориспільської РДА №3233 від 20 вересня 2012 року їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй у власність для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, за рахунок земель СТ "Відродження" .

ДП "Київський науково-дослідний та проектним інститут землеустрою" було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва СТ "Відродження" на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

Відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва СТ "Відродження" в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району вона отримала всі необхідні дозволи та погодження, а саме висновки Управління Держгеокадастру в Бориспільському районі, висновок відділу містобудування та архітектури.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року зобов`язано СТ "Відродження" надати ОСОБА_1 відповідним чином завірений документ, що повідомляє площу та місце розташування земельної ділянки в садовому товаристві та надати викопіювання земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,12 га. Дане рішення суду підтверджує той факт, що у неї в користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,12 га.

Вказувала, що їй стало відомо з інформаційних довідок з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що спірна земельна ділянка, попри те, що вона перебуває у її користуванні, знаходиться у власності ОСОБА_2 .

Дана земельна ділянка була ним придбана за договором купівлі-продажу. Першим власником земельної ділянки був ОСОБА_3

ОСОБА_3 отримав земельну ділянку, як слідує з відповіді Генеральної прокуратури, на підставі розпорядження Бориспільської РДА від 10 травня 2006 року згідно із його заявою від 15 листопада 2005 року, у зв`язку з чим 11 серпня 2006 року йому було видано державний акт. Також зазначено, що рішенням правління садівничого товариства "Відродження" від 30 жовтня 2005 року, затвердженим рішенням зборів СТ "Відродження" від 18 червня 2006 року, останнього прийнято до членів товариства.

В зв`язку з цим, вважала, що отримання ОСОБА_3 , а потім ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки відбулося із суттєвим порушенням законодавства, а тому просила суд скасувати розпорядження Бориспільської РДА від 24 листопада 2005 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку", скасувати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:1713, її реєстрацію та запис про державну реєстрацію права власності.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бориспільської районної державної адміністрації, третя особа громадська організація "Садівниче товариство "Відродження" про скасування права власності та розпорядження залишено без задоволення.

Не погоджуючись із указаним судовим рішенням Спаський А.Ю. , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не надав оцінку рішенню Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, яким зобов`язано СТ "Відродження" надати позивачу відповідним чином завірений документ, що повідомляє площу та місце розташування земельної ділянки в садовому товаристві та надати викопіювання земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,12 га. Дане рішення суду, на думку сторони позивача, підтверджує той факт, що у позивача в користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,12 га.

Також вказує, що рішення про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 отримав 10 травня 2006 року, а членом СТ "Відродження" він став 18 червня 2006 року. Відповідно до п.3.2 Статуту ГО "СТ "Відродження" приватизація земельної ділянки садового товариства може бути здійснена тільки членом садового товариства. Таким чином, у власність земельну ділянку ОСОБА_3 було отримано з порушенням земельного законодавства, а тому подальше відчуження земельної ділянки ОСОБА_3 не мав права здійснювати.

Зазначає, що отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 здійснено в порушення норм ст. 35 Земельного кодексу України та вимог пунктів 1.12, 1.14-1.16 Інструкції, затвердженої наказом Держкомзему від 04 квітня 1999 року.

Інші сторони у справі у визначений судом строк не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Спаський А.Ю. просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені, про наявність поважних причин, що унеможливили прибути в судове засідання не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала належних доказів, які б підтверджували незаконність оскаржуваного розпорядження або незаконність отримання у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що починаючи з 1993 року ОСОБА_1 користувалась земельною ділянкою площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташована на території Гнідинської сільської ради, без оформлених документів і тільки 08 серпня 2012 року ОСОБА_1 подала заяву до Бориспільської РДА про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої в адміністративних межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення індивідуального садівництва (а.с.22).

Розпорядженням Бориспільської РДА №3233 від 20 вересня 2012 року надано дозвіл на проведення робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва площею 0,1200 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення індивідуального садівництва (а.с.22 зворот).

Судом також встановлено, що 15 листопада 2005 року СТ "Відродження" надало довідку ОСОБА_3 про те, що він дійсно є членом СТ "Відродження" і користується земельною ділянкою № НОМЕР_2 площею 0,061 га (а.с.67).

24 листопада 2005 року Бориспільська РДА надала ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку (а.с.65 зворот).

Розпорядженням Бориспільської РДА від 10 травня 2006 року №416 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для садівництва громадянам СТ "Відродження" на території Гнідинської сільської ради та передано у власність земельні ділянки громадянам СТ "Відродження" загальною площею 0,5811 га для ведення садівництва в т.ч. ОСОБА_3 площею 0,0613 га (а.с.69 зворот,70).

Позивач стала членом СТ "Відродження" згідно із випискою з протоколу загальних зборів членів СТ "Відродження" від 29 квітня 2007 року, та їй було виділено земельну ділянку № НОМЕР_1 в розмірі 0,067 га лише у 2007 році (а.с. 33 зворот).

Отже, відповідно до інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 набув права власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0:04:007:1713, площею 0,0613 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, СТ "Відродження" починаючи з травня 2006 року (а.с.42), а відтак ще до отримання позивачкою у користування земельної ділянки.

Конституція Україниу статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція) в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

Отже, першою умовою виправданості втручання у права, гарантовані статтею першою Протоколу №1 до Конвенції є те, що воно має бути передбачене законом.

Відповідно до ст. 22 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року N 561-XII було передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Таким чином, позивачка мала право приступати до використання спірної земельної ділянки лише після одержання документа, що посвідчує це право, однак такого документа ні у 1993 році, ні у 2006 році позивачка не мала, що підтвердила у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, обставини справи про набуття позивачкою у користування у 1993 році спірних земельних ділянок судом першої інстанції правильно визнано недоведеними.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказувала, що розпорядженням Бориспільської РДА №3233 від 20 вересня 2012 року їй було надано дозвіл на проведення робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва площею 0,1200 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення індивідуального садівництва. Вважає, що суд першої інстанції не надав цьому оцінку, однак колегія суддів не може погодитись із такими доводами, оскільки, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13 і від 07 червня 2016 року у справі № 21-1391а16, а також Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 145/693/16-ц та від 06 липня 2020 року у справі № 596/1165/19.

Також вбачається, що 15 листопада 2005 року СТ "Відродження" надало довідку ОСОБА_3 про те, що він дійсно є членом СТ "Відродження", а 24 листопада 2005 року Бориспільська РДА надала дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою, право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 0:04:007:1713, площею 0,0613 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада.

Доводи апеляційної скарги про те, що Бориспільською РДА було видано розпорядження про надання дозволу на виготовлення технічної документації ОСОБА_3 , на підставі незаконної довідки про членство у СТ "Відродження" не знайшли свого підтвердження, та обставини набуття ОСОБА_3 членства у СТ "Відродження" з 15 листопада 2005 року позивачем не спростовано.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 30 грудня 2009 року № 1079-0-2-09-19 садові (або садівницькі) товариства можуть функціонувати у такій організаційно-правовій формі, як обслуговуючі кооперативи.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який створюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України "Про кооперацію".

Відповідно до статті 35 Земельного кодексу України приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про кооперацію" членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу, що передбачено положеннями ст. 11 Закону України "Про кооперацію".

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 був прийнятий до СТ "Відродження" та рішення щодо затвердження загальними зборами прийняття його до членів цього товариства відбулося ще до прийняття позивачки до членів товариства.

Встановлення обставин про те, що довідку, на підставі якої Бориспільська РДА надала дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою, СТ "Відродження" надало ОСОБА_3 ще до затвердження загальними зборами самого рішення про прийняття його до членів товариства, не свідчить про існування між ОСОБА_3 та товариством спору щодо членства у товаристві, чи щодо права отримання спірної земельної ділянки.

Відтак відсутні підстави вважати, що указані обставини порушують права позивачки, яка набула членства у товаристві пізніше у 2007 році.

Не можна також погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що при виділенні ОСОБА_3 у власність не було погоджено меж земельної ділянки. Так, судом першої інстанції було витребувано технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення садівництва громадянам в СТ "Відродження", до якої долучено акт про погодження меж, однак на час погодження меж спірної земельної ділянки, позивач не була членом СТ "Відродження" та не мала жодних документів у підтвердження будь-якого права на спірну ділянку.

За наведеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про скасування права власності та розпорядження правильними.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ч. І, ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами показування.

Також згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з якими погоджується і колегія суддів.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько
С.О. Журба