Провадження № 22-ц/801/138/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слюсарчук Н. Ф.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 рокуСправа № 295/14673/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Марчук В. С., Сопруна В. В.

Секретар: Константинов А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди,

Ухвалу постановила суддя Слюсарчук Н.Ф.

Ухвалу постановлено у м. Житомирі

Повний текст ухвали складено 26 вересня 2019 року,

Встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000,00 грн., завданої їй в результаті порушень Житомирським апеляційним судом, допущених під час розгляду апеляційної скарги від 11 липня 2019 року по справі № 295/16144/19, що призвели до погіршення її життєвих зв`язків та вимагали додаткових зусиль для організації її життя.

У позові вказала, що вона подала апеляційну скаргу по справі № 295/16144/19 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 01 серпня 2019 року. При ознайомленні із постановою суду від 11 вересня 2019 року, ухваленою Житомирським апеляційним судом по справі, вона встановила недостатньо правову урегульованість розгляду її апеляційної скарги, що потягло ухвалення незаконної постанови суду, яка прийнята судом з численними порушеннями норм процесуального права.

У позові вказала, що підставою звернення до суду є оскарження виключно процесуальних дій суду, пов`язаних із розглядом її апеляційної скарги в апеляційному суді.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі № 295/14673/19 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить прийняти до розгляду апеляційну скаргу стосовно оскарження ухвали від 26 вересня 2019 року Богунського районного суду м. Житомира у даній справі.

Зазначила, що судом допущено порушення цивільного процесуального законодавства, які призвели до ухвалення неправосудної ухвали від 26 вересня 2019 року у справі № 295/14673/19.

Відповідач Житомирський апеляційний суд надіслав відзив на апеляційну скаргу позивача, до якого, в порушення вимог частини 4 статті 360 ЦПК України, не додав доказів надсилання копії даного відзиву позивачу, про що складено відповідний акт № 2/20 від 2 січня 2020 року, у зв`язку з чим такий відзив не розглядається апеляційною інстанцією.

В судове засідання учасники справи, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши копії матеріалів цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у цивільній справі, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав, що даний спір не носить цивільно-правового характеру, що виключає можливість вирішення цього спору у цивільному порядку, визначеному ЦПК України, тому керуючись положеннями пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, зазначивши при цьому, що незалежно від викладення позовних вимог та їх змісту, предметом яких є по суті оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи, нормами Цивільного процесуального кодексу України чи іншими законами України не передбачено; оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Відповідно до статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; (пункт 1 частини 1). Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу (частина 2). Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду (частина 4). Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина 5).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона обґрунтовує свою вимогу про стягнення моральної шкоди, заподіяної Житомирським апеляційним судом, допущеними цим судом порушеннями норм процесуального і матеріального права під час розгляду її апеляційної скарги від 15 серпня 2019 року на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/16144/18 за її позовом до Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За правилами частини 1 статті 17 ЦПК України учасники справи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 і 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або судів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року роз`яснив, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові № 6 від 12 червня 2009 року "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

У пункті 76 висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що беручи до уваги принцип незалежності суду: і) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду так і без дозволу); іі) будь-яка компенсація за інші недоліки в здійсненні правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави; ііі) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення.

Такий підхід однаково застосовується як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій ці порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалення у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду цивільної справи № 757/43355/16-ц, ухвалила 21 листопада 2018 року постанову, у якій висловила правову позицію і звернула увагу на те, що приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини 1 статті 186 ЦПК України), «заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства», «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного чи адміністративного судочинства, відповідно, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті допущених Житомирським апеляційним судом порушень під час розгляду апеляційної скарги від 11 липня 2019 року по справі № 295/16144/19, що призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагали додаткових зусиль для організації її життя, не може розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , зваживши на те, що заявлені нею позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку ні цивільного судочинства, ні будь-якого іншого судочинства, оскільки це суперечитиме основним принципам і засадам цивільного судочинства, які гарантують незалежність суддів при здійсненні правосуддя та право апеляційного (касаційного) оскарження судового рішення і що непередбачено нормами процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги позивача є безпідставними, не впливають на висновки суду першої інстанції та спростовуються вищевикладеним.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського районного суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. С. Марчук
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 10 січня 2020 року