ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/276/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Павленко С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кидоконя Євгена Вікторовича, заінтересована особа (боржник) - приватне підприємство «ВЄХ-2000», суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кидоконя Є.В., заінтересована особа - ПП « ВЄХ-2000 ». Мотивуючи свої вимоги тим, що з 02 квітня 2020 року на виконанні державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 753/8851/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 05 лютого 2020 року про стягнення з ПП «ВЄХ-2000» на його - ОСОБА_1 користь 47 604 грн. 62 коп. Зважаючи на те, що рішення суду тривалий час не виконується й з метою забезпечення його права на виконання такого рішення, він звернувся до державного виконавця із заявою від 20 жовтня 2020 року, у якій просив державного виконавця витребувати пояснення від посадових осіб ПП «ВЄХ-2000» з приводу невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця. Оскільки до автоматизованої системи виконавчого провадження не внесена подана ним заява, просить зобов`язати державного виконавця внести до автоматизованої системи виконавчого провадження скановану копію поданої ним заяви від 20 жовтня 2020 року про витребування пояснень від посадових осіб боржника, направити запити до генерального директора та бухгалтера ПП ВЄХ-2000» з вимогами надати пояснення за фактом виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, внести до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про направлення запитів до генерального директора та бухгалтера ПП ВЄХ-2000» з вимогами надати пояснення за фактом виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, відомості про пояснення, отримані від посадових осіб боржника на запити державного виконавця, внести до автоматизованої системи виконавчого провадження скановану копію відповіді виконавця на адресу стягувача про отримання пояснень посадових осіб боржника, а також направити на адресу стягувача копію запиту виконавця про надання пояснень посадовими особами боржника з приводу невиконання ними рішення суду та копію пояснень посадових осіб боржника з приводу невиконання ними вимог державного виконавця.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити.

Оскаржувана дії особа - державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Заінтересована особа - ПП «ВЄХ-2000» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності державного виконавця та заінтересованої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги, та за погодженням скаржника.

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії державного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження.

Матеріали виконавчого провадження, наявні в провадженні, стали предметом дослідження в ході розгляду скарги судом.

Вислухавши скаржника, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали виконавчого провадження, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розділом VII ЦПК України встановлені положення судового контролю за виконаням судових рішень (ст.ст. 447 - 453).

Так, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Судом встановлено, що з 02 квітня 2020 року на виконанні державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 753/8851/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 05 лютого 2020 року про стягнення з ПП «ВЄХ-2000» на користь ОСОБА_1 47 604 грн. 62 коп. (а.с. 7 - 8).

Стягувач в межах проведення виконавчих дій звернувся до державного виконавця із заявою від 20 жовтня 2020 року, у якій просив державного виконавця витребувати пояснення від посадових осіб ПП «ВЄХ-2000» з приводу невиконання ними рішення суду та законних вимог державного виконавця (а.с. 12 - 13, 14), й оскільки до автоматизованої системи виконавчого провадження не внесена подана таким стягувачем заява, скаржник просить суд за наслідками розгляду поданої ним скарги зобов`язати державного виконавця: внести до автоматизованої системи виконавчого провадження скановану копію поданої ним заяви від 20 жовтня 2020 року про витребування пояснень від посадових осіб боржника, направити запити до генерального директора та бухгалтера ПП ВЄХ-2000» з вимогами надати пояснення за фактом виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, внести до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про направлення запитів до генерального директора та бухгалтера ПП ВЄХ-2000» з вимогами надати пояснення за фактом виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, відомості про пояснення, отримані від посадових осіб боржника на запити державного виконавця, внести до автоматизованої системи виконавчого провадження скановану копію відповіді виконавця на адресу стягувача про отримання пояснень посадових осіб боржника, а також направити на адресу стягувача копію запиту виконавця про надання пояснень посадовими особами боржника з приводу невиконання ними рішення суду та копію пояснень посадових осіб боржника з приводу невиконання ними вимог державного виконавця.

Суд, надавши правову оцінку прохальній частині вимог скаржника, його доводам, зважаючи на принцип диспозитивності, за яким суд не вправі виходити за межі вимог, вважає, що така скарга є необгрунтованою із ознаками частково невірно обраного способу захисту порушеного права за правилом розділу VII «Судовий контроль за виконаням судових рішень» ЦПК України, оскільки в частині вимоги про зобов`язання державного виконавця внести до автоматизованої системи виконавчого провадження скановану копію поданої скаржником заяви від 20 жовтня 2020 року про витребування пояснень від посадових осіб боржника, за умови, що вимога про визнання дій/бездіяльності державного виконавця щодо не вчинення ним такої процесуальної дії таким скаржником не ставиться, адже відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу й у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Окрім того, вимога скаржника в частині зобов`язання державного виконавця направити запити до генерального директора та бухгалтера ПП ВЄХ-2000» з вимогами надати пояснення за фактом виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, не узгоджується із правами сторони (стягувача) виконавчого провадження, визначеними статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження», а також правами та обов`язками державного виконавця, визначеними статтею 18 вказаного Закону.

Так, відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Зважаючи на таку вимогу, скаржник, як сторона виконавчого провадження, дійсно забезпечений правом заявляти клопотання, водночас, зважаючи на права та обов`язки державного виконавця, визначені статтею 18 вказаного Закону, державний виконавець наділений процесуальними правами, а також певними обов`язками, визначеними у п.п. 1 - 5 ч.2 статті 18 вказаного Закону, водночас до його обов`язків право вимагати від боржника пояснень за фактом виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, не входить, право вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, входить до його прав, а не обов`язків, а тому така вимога скаржника задоволенню не підлягає.

П.п. 1 - 5 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов`язки державного виконавця: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

П.п. 18 ч.3 вказаного Закону право вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, віднесено до прав державного виконавця, а тому сторона виконавчого провадження не вправі надавати вказівки державному виконавцю щодо вчинення ним певних процесуальних дій, зважаючи на права та обов`язки державного виконавця, визначекні таким Законом, а також права та обов`язки сторін виконавчого провадження.

Оскільки така процесуальна дія є правом, а не обов`язком державного виконавця, тому сторона виконавчого праводження не вправі своїм клопотанням впливати на процесуальні дії державного виконавця, які є його правом, а не обов`язком.

Посадова особа не може бути примушена до дії, вчинення якої не є обов"язковою для неї.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 вказаного Закону).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. 5 Закону).

Окрім того, зважаючи на відсутність вимоги скаржника про визнання дій державного виконавця щодо не розгляду поданого ним клопотання, вимога про зобов`язання державного виконавця направити скаржнику копію запиту виконавця про надання пояснень посадовими особами боржника з приводу невиконання ними рішення суду та копію пояснень посадових осіб боржника з приводу невиконання ними вимог державного виконавця, також задоволенню не підлягає, й за наслідками розглянутої вимоги суд роз`яснює право скаржнику, як стороні виконавчого провадження, на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, визначене частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог вказаного Закону необґрунтовано, за відсутності оскарження скаржником дії/бездіяльності такого державного виконавця, вчинено/не вчинено певні процесуальні дії, - є безпідставним та необгрунтованим.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав стягувача, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду в межах доводів та вимог скарги, не встановлено, за таких підстав скарга є необгрунтованою й задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких підстав зі скаржника, який не звільнений від сплати судового збору, на користь держави підлягають стягненню 420 грн. 40 коп. - судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кидоконя Євгена Вікторовича, заінтересована особа (боржник) - приватне підприємство «ВЄХ-2000», - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , на користь держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: