Справа №949/1648/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Оборонової І.В.,
за участю секретаря Волкодав А.А.,
представника позивача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування належним йому на праві приватної власності будинком, який розташований в АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . 24 квітня 2008 року його дочка ОСОБА_4 уклала шлюб з відповідачем, після чого позивач зареєстрував відповідача у своєму будинку. В січні 2018 року відповідач залишив дружину і дітей та добровільно виселився з будинку і в даний час проживає в с. Верхівськ Рівненського району Рівненської області. Після цього ОСОБА_4 звернулася до суду та 29 серпня 2019 року Дубровицьким районним судом Рівненської області було розірвано шлюб. Відповідач з січня 2018 року не проживає в даному будинку, проте залишається в ньому зареєстрованим. Крім того, він не бере участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги та не вживає жодних заходів щодо забезпечення його схоронності.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с.19, 33), в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення заочного рішення на підставі наявних в справі доказів.
В судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_3 з січня 2018 року і по даний час не проживає в належному позивачу будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями від 17 січня 1986 року, який складений та посвідчений секретарем виконкому Залузької сільської ради Дубровицького району і зареєстрований в реєстрі за № 1 вказаної сільської ради ОСОБА_1 є власником житлового будинка з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.10).
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.04.2008 року, відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_7 24 квітня 2008 року уклали шлюб, який зареєстрований Верхівською сільською радою Рівненського району Рівненської області (а.с.6).
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 серпня 2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.7).

Згідно довідки про склад сім`ї №1517 від 29.10.2019 року, виданої Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, до складу сім`ї ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , входять: дочка - ОСОБА_4 ; дружина - ОСОБА_5 ; колишній зять - ОСОБА_3 ; онука - ОСОБА_8 та онук - ОСОБА_9 (а.с.8).

Згідно довідки №1334 від 16.02.2019 року, виданої виконавчим комітетом Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, згідно погосподарської книги №5, особовий рахунок № НОМЕР_2 , будинок АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 15.10.2019 року та 29.10.2019 року встановлено, що відповідач ОСОБА_3 із 29.10.2008 року зареєстрований в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проте з січня 2018 року в даному будинку не проживає (а.с.12, 13).

Відповідно до статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні.

Згідно вимог статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач з січня 2018 року не проживає і не користується житловим будинком АДРЕСА_1 , де він зареєстрований понад рік, і жодних домовленостей з цього приводу сторони не мають.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги слід задоволити.

Ці обставини відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 72 ЖК України, ст.ст.317, 364, 386, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 223, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування належним ОСОБА_1 на праві приватної власності будинком, який розташований в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 03.03.1998 року, Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , серія та номер паспорту невідомі.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.