ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8267/19

Головуючий у першій інстанції - Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/130/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової І.О.,

скаржник: ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження: приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович,

стягувач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

місце ухвалення судового рішення - місто Чернігів,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції - 26 листопада 2019 року.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 6-2381/09, виданий 31 грудня 2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, та скасувати постанови приватного виконавця Кудряшова Д.В.: про відкриття виконавчого провадження № 60367739 від 21 жовтня 2019 року, про накладення арешту на майно боржника від 21 жовтня 2019 року та про розшук майна боржника від 29 жовтня 2019 року.

У мотивування своїх вимог зазначала, що приватний виконавець прийняв до виконання виконавчий лист поза межами строків, передбачених ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», що призвело до порушення її прав щодо вільного користування власними коштами та майном.

Ухвалою від 26 листопада 2019 року Новозаводський районний суд м. Чернігова скаргу ОСОБА_1 визнав неподаною та повернув заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити цивільну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам відносно заявлених у скарзі вимог та безпідставно повернув скаргу у зв`язку з не усуненням виявлених недоліків.

Скаржник указує, що оскаржувана ухвала про повернення скарги жодним чином не відповідає приписам ч. 1 ст. 260 ЦПК України, якою визначені вимоги щодо змісту ухвали суду.

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дійшовши висновку про необхідність повернення скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником у встановлений термін не були усунуті у повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі про залишення скарги без руху.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова зі скаргою на дії державного виконавця, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-3).

Ухвалою від 11 листопада 2019 року Новозаводський районний суд м. Чернігова залишив указану скаргу без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.ст. 175, 177, 450 ЦПК України, а саме, заявником не було зазначено в якості заінтересованих осіб стягувача та інших солідарних боржників, про стягнення з яких Новозаводським районним судом м. Чернігова був виданий виконавчий лист № 6-2381/09 від 31 грудня 2009 року, не було зазначено реквізитів указаних осіб у відповідності до п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України, а також не додано копій виконавчого листа та постанов державного виконавця, які оскаржуються, тому заявнику був наданий триденний строк з дня отримання ухвали для усунення викладених недоліків (а.с. 12-13).

22 листопада 2019 року через систему «Електронний суд» представником скаржника була подана заява про усунення недоліків, в якій в якості заінтересованих осіб у справі були зазначені стягувач АТ «Альфа-Банк» та солідарні боржники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , також були надані копія виконавчого листа від 31 грудня 2009 року та копія постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21 жовтня 2019 року (а.с. 16-17, 27-28, 20-21).

Суд першої інстанції, повертаючи скаргу ОСОБА_1 , послався на усунення нею не в повному обсязі недоліків, зазначених в ухвалі про залишення скарги без руху, оскільки заявником не були указані визначені п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України реквізити боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд констатував про відсутність можливості самостійно встановити зареєстроване місце проживання указаних осіб без точного зазначення їх анкетних даних (повної дати народження та населеного пункту місця проживання для належної ідентифікації осіб) для подальшого їх повідомлення про день і час розгляду справи.

Розділ VII ЦПК України регулює судовий контроль за виконанням судових рішень. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 450 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Вимоги щодо форми та змісту скарги на дії державного виконавця чинним процесуальним законодавством не передбачені. Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За змістом п. 13 постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, тобто, вимогам ст.ст. 175, 177 цього Кодексу.

З урахуванням наведених вище норм суд першої інстанції правильно послався в ухвалі про залишення скарги без руху від 11 листопада 2019 року на необхідність визначити у справі в якості заінтересованих осіб стягувача та інших солідарних боржників, про стягнення коштів з яких Новозаводським районним судом м. Чернігова було видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 просила визнати таким, що не підлягає виконанню, із зазначенням їх реквізитів відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

У заяві про усунення недоліків (а.с. 17) представник скаржниці зазначив реквізити стягувача АТ «Альфа-Банк», указавши реквізити боржників наступним чином: ОСОБА_4 - адреса 1111, РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 - адреса 222 РНОКПП НОМЕР_2 з посиланням на те, що в матеріалах виконавчого провадження та ухвалі Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2009 року вони відсутні.

Жодних клопотань про продовження строку на усунення недоліків, посилань на обмежений термін для отримання відповідної інформації або вказівок на те, що реквізити боржників, які виступили поручителями по кредиту, що укладався ОСОБА_1 , будуть надані суду першої інстанції у разі їх отримання, клопотання про витребування судом доказів внаслідок неможливості їх самостійно отримати, заява про усунення недоліків не містить.

За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій, тобто право на доступ до суду не є абсолютним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно констатував про те, що заявниця не у повному обсязі усунула наявні у скарзі недоліки, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості самостійно встановити зареєстроване місце проживання заінтересованих осіб (боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), оскільки ОСОБА_1 не були зазначені необхідні дані для належної ідентифікації указаних осіб.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суть доводів, викладених у поданій апеляційній скарзі, зводиться до того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 260 ЦПК України, та цитат з ЦПК України. Жодних інших підстав для скасування ухвали суду заявником у скарзі не наведено, і в чому конкретно полягає незаконність судового рішення не зазначено. Апеляційна скарга, як і заява про усунення недоліків, що скеровувалась ОСОБА_1 до суду першої інстанції, не містить жодних посилань на відсутність сприяння з боку суду у реалізації передбачених законодавством прав, і з огляду на наявність у скаржниці представника, який є адвокатом, свідчить про пасивний правовий супровід справи.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить висновку, що районний суд обґрунтовано встановив наявність підстав для визнання неподаною та повернення скарги заявниці, отже твердження скаржниці про неправильне застосування судом процесуальних норм не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом. Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 січня 2020 року.

Головуюча: Судді: