Провадження № 4-с/760/180/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Шпори М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чміль Артема Володимировича, заінтересована особа:Приватне акціонерне товариство «Родовід Банк», суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із скаргою і просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чміля А.В щодо відмови скасувати постанову (постанови) державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, розміщенні на його банківському рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «УКРСИББАНК»;

- зобов`язати державного виконавця відділу або іншу уповноважену особу управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути та поновити його порушене право.

Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року в справі було відкрито провадження та витребувано від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії матеріалів виконавчого провадження.

Зазначену ухвалу чотири рази було направлено на офіційну електронну адресу Відділу, підтвердження отримання якої містяться в матеріалах справи.

До цього часу ухвала суду не виконана, копії матеріалів виконавчого провадження до суду не надано.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 ст.44 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За змістом ч.2 ст.214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Пунктом 3 ч.1 ст.148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

За змістом ч.2 ст.148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

На думку суду, дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, порушує права інших учасників судового процесу, суперечить вимогам статей 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в контексті права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами.

У відповідності до вимог п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість. сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції не виконав ухвалу суду від 02 вересня 2020 року в частині направлення до суду копії матеріалів виконавчого провадження, яка направлялась на його адресу для виконання чотири рази, не подав витребувані докази без поважних причин та не повідомив про причини неможливості їх виконання до початку судового засідання.

Враховуючи негативні наслідки невиконання вимог ухвали про витребування доказів у вигляді невиправданого затягування розгляду справи, порушення прав осіб, які звернулися зі скаргою до суду, суд вважає необхідним застосувати до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в дохід державного бюджету в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 статті 148 ЦПК України визначено, що ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.84, 143, 148 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Вп`яте з метою долучення до матеріалів справи витребувати від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / 02022, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15/:

- належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 51728507.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (за рахунок бюджетних асигнувань) в дохід державного бюджету штраф в розмірі 6 306,00 грн.

Стягувач: Державна судова адміністрація України, ; адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5.

Боржник: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ; адреса: 02022, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя: Л.А.Шереметьєва