Справа № 754/133/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Лісовська О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову до суду, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборони вчиняти певні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , а саме здійснювати виселення її мешканців, проникнення до помешкання, а також здачу в оренди, або будь-яку іншу передачу квартири третім особам або самостійного використання.

Вказана заява мотивована тим, що 24.04.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 24.04.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , а також іншими співвласниками, був укладений Іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

Як вказує заявник, з телефонної розмови з представником Банку йому стало відомо про те, що банк 15.11.2017 року самовільно здійснив перереєстрацію права власності на вказану квартиру, що у подальшому було підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також у телефонних розмовах представники Банку погрожують заявнику продажем та насильницьким виселенням з єдиного помешкання родини, неодноразово приходили та намагалися силою дістатися у помешкання.

Крім того, представники Банку намагалися у судовому порядку здійснити виселення, звернувшись до суду із відповідною позовною заявою, але у подальшому позов було залишено без розгляду.

Заявник вважає такі дії Банку та державного реєстратора неправомірними та має намір звертатися до суду із позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи протиправні дії з боку Банку та державного реєстратора, постійні погрози з боку Банку стосовно продажу квартиру іншій особі, а також наявність об`яви щодо продажу квартири або здачі квартири разом з членами родини, заявник вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти певні дії, оскільки невжиття таких заходів може у подальшому утруднути чи зробити неможливим виконання судового рішення.

На підставі викладеного заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборони вчиняти певні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , а саме здійснювати виселення її мешканців, проникнення до помешкання, а також здачу в оренди, або будь-яку іншу передачу квартири третім особам або самостійного використання.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з поданої заяви та долучених до неї документів, 24.04.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 24.04.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , а також іншими співвласниками, був укладений Іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

15.11.2017 року було здійснено перереєстрацію права власності на вказану квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування поданої заяви заявник вказує про те, що у телефонних розмовах представники Банку погрожують заявнику продажем та насильницьким виселенням з єдиного помешкання родини, неодноразово приходили та намагалися силою дістатися у помешкання; також представники Банку намагалися у судовому порядку здійснити виселення, звернувшись до суду із відповідною позовною заявою, але у подальшому позов було залишено без розгляду; на даний час у мережі інтернет наявно оголошення про те, що спірна квартира виставлена на продаж.

Але слід зазначити, що заявником в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову не надано жодних належних письмових доказів на підтвердження того, що представниками Банку на даний час здійснюються будь-які дії щодо продажу квартири, виселення її мешканців чи інших дій, що можуть стати підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання заявника на наявність у мережі Інтернет оголошення про продаж квартири судом до уваги не приймається, оскільки з долученого до заяви оголошення неможливо встановити, що мова йде саме про спірну квартиру, оскільки у ньому відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки предмету продажу.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, необґрунтованість поданої заяви, суддя приходить до висновку, що підстав для її задоволення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову до суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 10 січня 2020 року.

Суддя О.В.Лісовська