Справа № 2-214/11 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/501/20 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:40
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Симець В.І.,

адвоката Бутко А.С. представника

ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 16 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно резолютивної частини рішення Сихівського районного суду міста Львова від 06 вересня 2011 року, цим рішенням було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного банку «Форум», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Макфа-Л» про визнання недійсним договору кредиту, договору іпотеки та договорів поруки.

Позов Акціонерного комерційного банку «Форум» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Макфа-Л», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 солідарно в користь Акціонерного комерційного банку «Форум» 432 387 грн. 74 коп. заборгованості та 1 950 грн. судових витрат (том 2, а.с. 301-305).

Як стверджується матеріалами справи, вищезгадане рішення від 06 вересня 2011 року ніким не оскаржувалося і (відповідно) набрало законної сили.

Як також стверджується матеріалами справи, 14 травня 2012 року до суду звернувся представник ПАТ «Банк Форум» - з заявою про виправлення описки в резолютивній частині вищезгаданого рішення Сихівського районного суду міста Львова від 06 вересня 2011 року (том 2, а.с. 311).

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 21 травня 2012 року було ухвалено виправити описки, допущені судом при ухвалені вищезгаданого рішення від 06 вересня 2011 року у даній справі, а саме: «в мотивувальній частині рішення (30 абзац) замість: «2 514 293, 75 доларів США» правильним вважати «514 293, 75 доларів США». У третьому абзаці резолютивної частини рішення замість «Стягнути з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Макфа-Л», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в користь Акціонерного комерційного банку «Форум» 432 387 гривень 74 коп. заборгованості та 1950 гривень судових витрат» правильним вважати «Стягнути з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Макфа-Л», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в користь Акціонерного комерційного банку «Форум» 1 674 293 долари США 75 центів заборгованості, 895 304 гривні 97 коп. нарахованих штрафних санкцій та 1950 гривень судових витрат» (том 2, а.с. 313-314).

Як також стверджується матеріалами справи, вищезгадана ухвала від 21 травня 2012 року ніким не оскаржувалася і (відповідно) набрала законної сили.

05 грудня 2019 року до суду з заявою «про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником» звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», в якій просив замінити стягувача у справі № 2-214/11 з Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника згадане ТзОВ.

В обґрунтування заяви покликався на те, що 06.09.2011 року Сихівським районним судом м. Львова по справі № 2-214/11 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Макфа-Л», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в користь Акціонерного комерційного банку «Форум» 1 674 293 долари США 75 центів заборгованості, 895 304 гривні 97 коп. нарахованих штрафних санкцій та 1950 гривень судових витрат.

26 березня 2019 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» було укладено договір відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступило ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» право вимоги стягнення заборгованості за договорами кредиту, в тому числі - за договором кредиту № 0004/08/6.10-ZNv.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» за № 06/08-2019 від 06.08.2019 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» перейменовано на ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», у зв`язку з чим ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» виступає правонаступником прав і обов`язків ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» (том 3, а.с. 1-6).

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 16 грудня 2019 року вищезгадану заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задоволено.

Ухвалено замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів № 2-214/11 виданих Сихівським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ТОВ «Макфа-Л», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованості по кредитному договору № 0004/08/6.10-ZNvз ПАТ «БАНКФОРУМ» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (том 3, а.с. 51-52).

Дану ухвалу оскаржив боржник ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у задоволенні його заяви про заміну стягувача його правонаступником, покликаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що „заміна сторони боржника … здійснюється в один із двох наступних способів, залежно від наявності/відсутності відкритого виконавчого провадження, а саме:

1)в разі наявності відкритого виконавчого провадження шляхом заміни … боржника у конкретному виконавчому провадженні …;

2)в разі відсутності відкритого виконавчого провадження шляхом заміни боржника … у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження …, однак „заявник не просив замінити його як правонаступника стягувача ні в конкретному виконавчому провадженні, ні як правонаступника стягувача у конкретних виконавчих листах (том 3, а.с. 63-68).

Апелянт, будучи своєчасно (30.04.2020 року) належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи 22.06.2020 року, саме 22.06.2020 року подав до суду заяву про відкладення апеляційного розгляду справи „на іншу дату, мотивуючи його тим, що він „особисто бажає взяти участь в судовому засіданні (том 3, а.с. 117), у зв`язку з чим апеляційний розгляд справи було відкладено на 03.08.2020 року.

03.08.2020 року апелянт повторно подав до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи „на іншу дату: також мотивуючи його тим, що він „особисто бажає взяти участь в судовому засіданні (том 3, а.с. 124).

Будучи своєчасно (04.09.2020 року) належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи 19.10.2020 року (том 3, а.с. 128), апелянт в черговий раз в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд справи було відкладено на 30.11.2020 року та визнано явку апелянта в згадане судове засідання обов`язковою, про що останнього було належним чином своєчасно (20 та 23.10.2020 року) повідомлено (том 3, а.с. 133, 151, 152).

30.11.2020 року апелянт в черговий раз в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив.

За вищенаведених обставин колегія колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Поняття сторін виконавчого провадження міститься у ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно частин 1 та 2 якої сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник . Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» свою заяву про «заміну вибулого стягувача» «на його правонаступника» обґрунтовувало посиланням на нормистатті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто - може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі №370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Без заміни сторони стягувача, ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (як правонаступник ПАТ «Банк Форум»)позбавлене процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, заміна сторони стягувача її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для заміни сторони ПАТ «Банк Форум», на користь якого постановлено судове рішення, на ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала судом винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків цієї ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 16 грудня 2019 року - без змін.

Поновити дію ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 16 грудня 2019 року.

Повну постанову складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.