КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою та визнання недійсною додаткової угоди до договору поруки, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою та визнання недійсною додаткової угоди до договору поруки.

28 липня 2020 року представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , а також заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Зазначав, що в мережі інтернет на сайті DOM RIA міститься оголошення про продаж квартири в цьому ж будинку, аналогічної площі з квартирою, частина якої на праві власності належить відповідачці ОСОБА_1 , що свідчить про те, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачеві вчинити дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на ј частку квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової, якою відмовити у задоволенні заяви.

Скарга обґрунтована тим, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки суддею неправильно встановлені обставини щодо наміру ОСОБА_1 продати свою частку, не досліджені матеріали справи, в яких містяться докази, що у позивача в іпотеці перебуває квартира відповідача ОСОБА_2 ,, вартість якої в два рази перевищує ціну позову. Крім того, вказує, що оскаржувана ухвала постановлена на підставі необґрунтованої та немотивованої заяви представника позивача, який навмисно ввів суд в оману щодо намірів ОСОБА_1 продати квартиру.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» подав до апеляційного суду відзив, в якому просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року без змін. Зазначав, що наявність забезпечення за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 травня 2008 року не повинно порушувати право кредитора на звернення стягнення на майно поручителя, як солідарного боржника. Адже, в іншому випадку втрачається правова природа забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом укладення договору поруки.

Вказував, що згідно з умовами Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.B. за реєстровим №218 від 05 лютого 2020 року, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» розмір права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.05.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , а також за Договором поруки №206122 від 23.05.2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржника за Кредитним договором становить 5 199 682 грн. 70 коп., що значно перевищує ринкову вартість предмету іпотеки, на який серед іншого кредитор не може звернути стягнення на даний момент.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення первісного позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з п.6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Судом встановлено, що в мережі інтернет на сайті DOM RIA міститься оголошення про продаж квартири в цьому ж будинку, аналогічної площі з квартирою, частина якої на праві власності належить відповідачці ОСОБА_1 , що свідчить про те, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачеві вчинити дії, спрямовані на відчуження указаної квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, пересвідчившись в тому, що, між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення первісного позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, вважає, що позов має бути забезпечений судом.

Саме з цією метою суд вважав можливим забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_1 ј частки квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що вказаний захід забезпечення позову є співмірним заявленим у справі позовним вимогам, забезпечить виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позовних вимог судом.

Підстав для зустрічного забезпечення позову суд вірно не вбачав.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: