Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Дочірнього підприємства «Дарниця - 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ДП «Дарниця - 1» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що між ДП «Дарниця - 1» та ОСОБА_1 , який є власником особового рахунку та квартири АДРЕСА_1 25 березня 2014 року було укладено договори: «Про надання послуг на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та «Про надання послуг консьєржів». В порушення зазначених договорів відповідач не здійснює оплату наданих позивачем послуг. 14 грудня 2017 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, проте 07 березня 2019 року судовий наказ від 03 січня 2018 року було скасовано. Станом на 26 липня 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем за житлово-комунальні послуги та послуги консьєржів за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року становить 3 106,88 грн. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача, крім суми боргу, інфляційні нарахування в розмірі 569,34 грн та 3% річних в розмірі 166,81 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19 вересня 2019 року позивачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано 24 вересня 2019 року, що також підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

04 жовтня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову та зазначив, що03 січня 2018 року Дніпровським районним судом м.Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Дарниця-1» суми заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 3 106,88 грн, який 07 березня 2019 скасовано. Між сторонами укладено договори «Про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій», «Про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення», «Про надання послуг консьєржів», в яких позивач є виконавцем послуг. Вважає вимоги позивача щодо стягнення заборгованості необґрунтованими, оскільки відсутні докази які підтверджують що позивач є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 та експлуатуючою організацією. Зазначає, що позивач помилково включив до суми боргу вартість послуг консьєржів, оскільки такі послуги не відносяться до житлово-комунальних послуг, та не можуть надаватись останнім. Вважає, що ДП «Дарниця-1» безпідставно розраховує суму боргу виходячи з тарифу за послуги в розмірі 4,50 грн на кв.м, враховуючи що договором встановлено тариф 2,6949 грн на кв.м, пропозицій щодо зміни тарифу не надходило, таким чином, сума позову є завищеною. Також зазначає, що позивач починаючи з березня

2017 року перестав виконувати свої зобов`язання з утримання будинку - вимкнув ліфт, чим порушив права відповідача як споживача комунальних послуг. Крім того, в будинку не проводиться поточний ремонт та не прибираються місця загального користування, в зимовий період не прибирався сніг.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року відмовлено в задоволені клопотання відповідача ОСОБА_1 про виклик свідків.

Позивачем відповіді на відзив подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем та відповідачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

25 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ДП «Дарниця-1» укладено договір №116 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами якого предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладання цього договору становить 255,50грн (а.с.8-10) та погоджено складові витрат на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, розрахованих згідно Постанови КМУ від 01 червня 2011 року №869 (а.с.11).

Того ж дня, між сторонами укладено договір №116 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, за умовами якого встановлено тарифи та умови оплати (а.с.12-15), та договір №116/К про надання послуг консьєржів,яким встановлено вартість послуги у розмірі 0,62 грн за 1кв.м.(а.с. 16).

Отже, в розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території, послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та послуги консьєржів урегульовано договірним зобов`язанням на підставі укладених договорів.

ДП «Дарниця-1» є посередником та виконавцем комунальної послуги відповідно до умов вищезазначених договорів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно п. 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання відповідача на помилкове включення вартості послуги консьєржів до суми боргу за житлово-комунальні послуги є помилковим, з огляду на те, що сторонами в добровільному порядку укладено договір про надання послуг консьєржів та погоджено всі істотні умови отримання послуги.

Відповідно до довідки від 26 липня 2019 року, по квартирі АДРЕСА_1 , власником особового рахунку являється ОСОБА_1 та станом на 26 липня 219 року за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року сума заборгованості за житлово-комунальні послуги складає 3 106,88 грн (а.с.18).

Як убачається з розрахунку нарахувань житлово-комунальних послуг, за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року включно за адресою АДРЕСА_1 наявна заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території та послуги консьєржів у розмірі 3 106,88 грн (а.с.17).

Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання зобов`язань за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року з оплати вартості наданих послуг.

Долучена відповідачем до відзиву копія заяви від 18 лютого 2019 року щодо неналежного виконання зобов`язань ДП «Дарниця -1», а саме вимкнений ліфт в будинку з 01 березня 2017 року по 30 жовтня 2017 року та відсутність прибиральника місць загального користування, не є належним доказом на підтвердження невиконання позивачем зобов`язання по утриманню будинку та прибудинкової території та наданні послуг консьєржі відповідно до укладених договорів.

Крім того, договорами передбачено порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг.

Отже, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг консьєржів за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року включно становить 3 106,88 грн та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку заборгованості, за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року включно позивачем розраховано інфляційні втрати в сумі 569,34 грн та 3% річних в сумі 166,81 грн (а.с.7).

Отже позивачем правомірно заявлено до відповідача ОСОБА_1 вимоги про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, як це передбачено частиною ст. 625 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову Дочірнього підприємства «Дарниця - 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1921,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610-612, 625, 901-903 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81,89,141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279,354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов Дочірнього підприємства «Дарниця - 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Дочірнього підприємства «Дарниця - 1» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-Б, ) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуги консьєржів за період з 01 березня 2017 року по 31 жовтня 2017 року включно в розмірі 3 106,88 грн, інфляційні втрати за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року включно - 569,34 грн, 3% річних з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року включно - 166,81 грн, судові витрати по сплаті судового збору -1921,00 грн, а всього 5 764,03 грн (п`ять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні три копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: