Справа № 345/5534/13-ц
Провадження № 6/345/4/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, а саме просить визнати виконавчий лист, виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 14.10.2013 року в справі №345/5534/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, таким, що не підлягає виконанню з 16.07.2018 року.

Заяву мотивує тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.10.2013 року із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., щомісячно. У зв`язку із цим Калуським міськрайонним судом 14.10.2013р. видано виконавчий лист про стягнення аліментів, який був скерований у державну виконавчу службу та по якому виконувалося щомісячне нарахування аліментів.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.06.2018 року виключено відомості про заявника ОСОБА_1 як батька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису від 05.06.2009 року під №6 в книзі реєстрації народжень. Рішення набрало законної сили 16.07.2018 року. Проте Калуський МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області продовжує нарахування ОСОБА_1 суми аліментів за вищевказаним виконавчим листом. Також Калуським МРВ ДВС відносно ОСОБА_1 винесено постанову про вжиття всіх, передбачених законом, заходів щодо погашення заборгованості, в тому числі обмеження виїзду за кордон, заборона полювання, керування транспортним засобом.

Враховуючи, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.06.2018 року виключено відомості про заявника ОСОБА_1 як батька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису від 05.06.2009 року під №6 в книзі реєстрації народжень, то вважає, то з часу набрання рішенням законної сили його обов`язок, як платника аліментів, є припиненим. Тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду із вказаною заявою.

ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує.

Стягувач та представник Калуського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явилися з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Проте їхня не перешкоджає розгляду даної заяви.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.10.2013 року із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., щомісячно (а.с.19-20). На виконання вищевказаного рішення 14.10.2013 року Калуським міськрайонним судом було видано виконавчий лист (а.с.34).

РішеннямКалуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.06.2018 року виключено відомості про заявника ОСОБА_1 як батька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису від 05.06.2009 року під №6 в Книзі реєстрації народжень. Рішення набрало законної сили 16.07.2018 року (а.с.36-38).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.06.2018 року, яке набуло законної сили 16.07.2018 року, виключено відомості про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису про народження, обов`язок заявника ОСОБА_1 щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_3 припинився з моменту набрання вказаним рішенням законної сили.

За таких обставин заяву слід задоволити та визнати виконавчий лист, виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 14.10.2013 року по справі №345/5534/13-ц - таким, що не підлягає виконанню

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 260, 353, 432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву задоволити.

Визнати виконавчий лист, виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 14.10.2013 року в справі №345/5534/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - таким, що не підлягає виконанню з 16.07.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя