Справа № 530/1669/19
Номер провадження 4-с/530/11/20

УХВАЛА

іменем України

03.01.2020 року суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Должко С.Р., перевіривши матеріали скарги приватного підприємства "Агроекологія" на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у ВП 58920740, заявник приватне підприємство "Агроекологія", позивач ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження: Шишацький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, стягувач державна судова адміністрація України, -

ВСТАНОВИВ:

До Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла скарга приватного підприємства "Агроекологія" на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у ВП 58920740, заявник приватне підприємство "Агроекологія", позивач ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження: Шишацький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, стягувач державна судова адміністрація.

Згідно з ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку про залишення її без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Наведена скарга подана в порядку ст.ст. 447-449 ЦПК України, тому до форми та змісту позовної заяви застосовуються вимоги ст.ст. 175, 177 ЦПК України, чого в даному випадку не дотримано, зокрема.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов"язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Скаржником не надано копію виконавчого документа ВП 58920740, документів на доказ того коли він отримав вказану постанову на підтвердження вимоги про поновлення строку. До скарги не додано доказів, що скаржником більше не подано іншої скарги до цього суб`єкта оскарження з тим самим предметом та з цих самих підстав.

У разі, якщо ПП Агроекологія звертається до суду зі скаргою на рішення державного виконавця заявнику слід врахувати вимоги ч. 1 ст. 448 ЦПК України, якою передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів поданої до суду заяви вбачається, що судом, який розглянув справу, є Полтавський апеляційний суд, а тому скаржнику слід визначитися, що якого саме суду звертається з такою скаргою, до скарги не додано доказів, що скаржником більше не подано іншої скарги до цього суб`єкта оскарження з тим самим предметом та з цих самих підстав.

В порушення вимог ч.3 ст.175 ЦПК України в скарзі не надано підтвердження про те, що не подано іншої скарги до цих же осіб з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 5 статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Водночас, надані із скаргою в якості доказів документи (копії документів, оригінали яких знаходяться у заявника) не засвідчені належним чином та не містять дати їх засвідчення.

При цьому слід звернути увагу заявника, що порядок засвідчення документів визначений пунктами 5.26 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55). За вказаним нормативно - правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію; її ініціалів та прізвища, дати засвідчення підпису, яка проставляється нижче підпису.

Отже, додані до скарги докази (копії документів, оригінали яких знаходяться у заявника) не засвідчені належним чином, подані з порушенням вимог, встановлених статтями 95, 177 ЦПК України.

Приватне підприємство "Агроекологія" пропустило строк на оскарження вищевказаної постанови, враховуючи, те що оскаржувана постанова постановлена 02.09.2019 року, тоді як скарга до Зіньківського районного суду подана 21.12.2019 року, при цьому заявляючи клопотання про поновлення строку на оскарження, ПП "Агроекологія" не навело жодних обґрунтувань підстав поважності пропуску строку.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

З огляду на викладене, вважаю, що скарга не є належним чином оформленою та подана до суду не у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, який діє на час подачі скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву ( скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що скарга не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строків на їх усунення. Недоліки підлягають усуненню шляхом подання нової редакції скарги з її копіями з додатками, засвідчених у передбаченому законом порядку, відповідно до кількості учасників судового розгляду.

Між тим, суд першої інстанції пояснює наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

Європейський Суд з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством. Суд звертає увагу на те, що з 01.01.2019 року по 26.12.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Должко С.Р. надійшло 1228 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2017 року кількість суддів в суді зменшилася з 4 до 2), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування судді, який хворіє, перебуває у відрядженні, знаходиться у відпустці і т.п.), суд першої інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду та розглянути у строки, передбачені національним законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175,177, 183, 185, 447 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у ВП 58920740, заявник приватне підприємство "Агроекологія", позивач ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження: Шишацький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, стягувач державна судова адміністрація України - залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк скаргу вважати неподаною та повернути скаржнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р. Должко