Дата документу 03.01.2020 Справа № 317/1819/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 317/1819/19Головуючий у 1-й інстанції Нікітін В.В.
Пр. № 22-ц/807/86/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (надалі - ДП «ЗНДПІЗ») про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-8), в якому просив стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати, нараховану відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати» за період з квітня 2014 року по червень 2018 року в сумі 17124,67 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що в період з 27 липня 2011 року по 11 березня 2014 року він працював на посаді першого заступника директора ДП «Запоріжгеоінформ». При звільненні з зазначеного місця роботи йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 13022,57 грн.

Він звернувся до суду та 13 липня 2015 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з ДП «Запоріжгеоінформ» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в зазначеному розмірі.

Відповідно до наказу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру № 147 від 27 травня 2016 року ДП «Запоріжгеоінформ» було реорганізоване шляхом його приєднання до ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Згідно із наказами керівництва підприємства та передавальних актів, з ДП «Запоріжгерінформ» до ДП «ЗНДПІЗ» було передано всю кредиторську заборгованість та матеріальні активи.

25 червня 2018 року відповідачем у цій цивільній справі - ДП «ЗНДПІЗ» позивачу була виплачена заборгованість з заробітної плати в зазначеному вище розмірі та в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідач є правонаступником підприємства, яке допустило непроведення повного розрахунку при звільненні та спираючись на положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», позивачем подано даний позов.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Нікітіна В .В. (а.с. 29).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 30-31) відкрито спрощене позовне провадження у цій справі з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06 серпня 2019 року (а.с. 52-54) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ДП «ЗНДПІЗ» на користь ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 17124,67 грн.

Стягнуто з ДП «ЗНДПІЗ» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ДП «ЗНДПІЗ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 60) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про повну відмову у задоволенні позову у цій справі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 65).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07 жовтня 2019 року (а.с. 69).

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С .В. із тривалою хворобою останньої (а.с. 72-73).

Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 74).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, у період з 11.11.2019 року по 19.11.2019 року включно суддя-доповідач перебувала у щорічній відпустці (а.с. 82). Крім того, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів, з них 11 суддів - у судовій палаті з розгляду цивільних справ).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ДП «ЗНДПІЗ» не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247 ЦПК України, ст. 104 ЦК України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та виходив із такого.

Відповідно до відомостей, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 , що видана на ім`я позивача ОСОБА_1 , копію якої додано до позовної заяви, позивач працював на посаді першого заступника директора ДП «Запоріжгеоінформ» з 27 липня 2011 року по 11 березня 2014 року (а.с. 13 - 14).

Згідно з інформацією, що міститься в довідці № 44 від 10 червня 2015 року, заборгованість по заробітній платі ДП «Запоріжгеоінформ» перед ОСОБА_1 становила 13022,57 грн. (а.с. 16).

Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 липня 2015 року (справа № 331/4523/15-ц), з Державного підприємства «Запоріжгеоінформ» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 13022,57 грн. (а.с. 15).

Наказом Державного агентства земельних ресурсів України № 300 від 24 вересня 2014 року розпочато ліквідацію ДП «Запоріжгеоінформ» та затверджено відповідний план заходів (а.с. 38-40).

Як зазначено у витягу з ЄДРПОУ відносно юридичної особи - ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», відповідач по справі є правонаступником ДП «Запоріжгеоінформ» (а.с. 24-27).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Заборгованість з заробітної плати ДП «Запоріжгеоінформ» перед ОСОБА_1 в розмірі 13022,57 грн. була виплачена правонаступником підприємства, на якому обіймав посаду позивач, тобто відповідачем по даній справі 25 червня 2018 року (а.с. 18).

Відповідно до приписів ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право особи на отримання своєчасної та належної оплати за здійснену нею роботу, захищається також Кодексом законів про працю України та законом «Про оплату праці».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме відповідач ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою має відповідати по всім зобов`язанням» ДП «Запоріжгеоінформ», як правонаступник. Доводи відзиву на позовну заяву вказаних висновків не спростовують, оскільки прямо суперечать як нормі ст. 104 ЦК України, так і матеріалам справи.

Щодо обґрунтованості позовних вимог в даній справі суд першої інстанції виходив із такого.

У відповідності до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу.

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року - п. 2 Порядку.

П. 4 вказаного Порядку встановлено порядок обчислення суми грошової компенсації - як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Судом перевірено індекси споживчих цін, як вихідні дані для розрахунку суми компенсації, відповідно до відомостей Державної служби статистики України за відповідні періоди. Вказані індекси вірно відображені позивачем в розрахунку ціни позову, який перевірено судом і який є арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав наявними підстави для повного задоволення позову позивача у цій справі у повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Доводи апеляційної скарги ДП «ЗНДПІЗ» є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, викладену в його відзиві на позов позивача у цій справі, яку він та його представники вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Безпідставним є посилання відповідача в його апеляційній скарзі у цій справі на порушення судом першої інстанції принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що до відповідача у цій справі - ДП «ЗНДПІЗ», як правонаступника ДП «Запоріжгеоінформ» за передавальним актом, в якому визначено обсяг відповідальності (розмір боргу), перейшов обов`язок по виплаті заборгованості з заробітної плати ДП «Запоріжгеоінформ» перед ОСОБА_1 у розмірі 13022,57 грн., яка раніше була стягнута з Державного підприємства «Запоріжгеоінформ» на користь ОСОБА_1 за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 липня 2015 року (справа № 331/4523/15-ц) та яка була виплачена позивачу саме правонаступником, тобто відповідачем ДП «ЗНДПІЗ» у даній справі 25 червня 2018 року (а.с. 18).

Позовні вимоги позивача у цій справі про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, нарахованої відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати» за період з квітня 2014 року по червень 2018 року в сумі 17124,67 грн. є похідними за своїм змістом від первісних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з заробітної плати у розмірі 13022,57 грн., задоволених судовим наказом Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 липня 2015 року (справа № 331/4523/15-ц).

В разі задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 , похідні від них вимоги також підлягають задоволенню.

ДП «ЗНДПІЗ» є правонаступником всіх прав та обов`язків ДП «Запоріжгеоінформ», а не будь-яких під будь-якою умовою.

ДП «ЗНДПІЗ» є належним відповідачем за вищезазначеним позовом позивача у цій справі.

Компенсація втрати частини заробітної плати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати» та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в порядку ст. 117 КЗпП України не є тотожними поняттями.

Виплачуючи позивачу вищезазначену заборгованість з заробітної плати у 2018 році, ДП «ЗНДПІЗ» мав виплачувати останню вже з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати».

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування ДП «ЗНДПІЗ», як відповідача у цій справі, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

ДП «ЗНДПІЗ», як відповідач у цій справі, не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого відзиву на позов позивача у цій справі та у спростування позову позивача у цій справі, у тому числі в частині розміру компенсації втрати частини заробітної плати, нарахованої позивачем у цій справі відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати» за період з квітня 2014 року по червень 2018 року у сумі 17124,67 грн.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ДП «ЗНДПІЗ».

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ДП «ЗНДПІЗ» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.с. 61), сплаченого ним при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 серпня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 03.01.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.