ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/946/20 Номер провадження 22-ц/814/2435/20Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2020 року (дата складання повного тексту рішення суду не зазначена) у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав Заяву № б/н від 15 липня 2008 року.

ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

16 липня 2008 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».?

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме відкрив картковий рахунок із кредитним лімітом та надав ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У свою чергу відповідач зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за кредитним договором не виконав у зв`язку з чим станом на 22 березня 2020 року має заборгованість - 19124,46 грн., яка складається з наступного: 3565,83 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 19124,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1426,08 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України;? 12983,77 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 898,78 грн. - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 липня 2008 року у розмірі 19124,46 грн. станом на 22 березня 2020 року та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 3565,83 грн. за кредитним договором № б/н від 15 липня 2008 року та понесені судові витрати у розмірі 391,93 грн.

Вимоги апеляційної скарги

З рішенням суду в частині не задоволених позовних вимог не погодилось АТ КБ «Приватбанк» та оскаржило його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, без повного встановлення обставин справи та без застосування практики Верховного Суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 19124 грн. 46 коп. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» оскаржує рішення суду лише в частині не задоволення вимог щодо стягнення відсотків.

А тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави переглядати рішення суду в частині задоволених позовних вимог.

Встановлені обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2008 року ОСОБА_1 підписано анкету-заява № б/н на підставі якої йому відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом. Тип банківських послуг «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Даною заявою передбачена базова процентна ставка по кредиту в розмірі 1,9 % в місяць на залишок заборгованості. (а.с. 28)

Також відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якою передбачено наступні тарифи: базова відсоткова ставка, в місяць 3 %; комісія за кредитне обслуговування щомісячна 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; комісія за зняття готівкових коштів 3 % від суми операції; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня (1) = базова відсоткова ставка по договору / 30 - нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць - нараховується один раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні заборгованості на суму більше ніж 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більше ніж на 120 днів - 250 грн. + 5% від суми позову.

Згідно розрахунку заборгованості наданого банком станом на 22 березня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість - 19124,46 грн., яка складається з наступного: 3565,83 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 000,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 3565,83 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1426,08 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 12983,77 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи 1148,78 грн.

Позиція апеляційного суду

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, пені та штрафів суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. При цьому суд послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Однак колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Щодо стягнення процентів за статтею 625 ЦПК України

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов підписаної відповідачем анкети заяви йому було видано три банківські картки, строк дії останньої встановлений з 12 березня 2015 року по квітень 2018 року.

Станом на 22 березня 2020 року зобов`язання по поверненню кредитних коштів ОСОБА_1 не виконані.

Статтею 625 ЦК України зокрема врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, свідчить про компенсаційний, а не штрафний зміст відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою відповідно до статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 сформулювала правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зважаючи на наведене, те що ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення коштів отриманих на підставі анкети-заяви не виконав, тоді як строк даних правовідносин закінчився в квітні 2018 року, позивач скористався правом визначеним законодавством, а саме частиною 2 статті 625 ЦК України та обґрунтовано заявив вимогу щодо сплати процентів.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 15 липня 2008 року вбачається, що станом на 22 березня 2020 року заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 1426,08 грн.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з того, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 548/15991/13-ц та постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 361/2385/18-ц.

За вказаних підстав колегія суддів вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 процентів на підставі статті 625 ЦПК України у розмірі 1426,08 грн.

Щодо стягнення неустойки (пені та штрафів)

Відповідно до пунктом 3 частини 1 статті 611 цього Кодексу в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що довідка про умови кредитування, підписана відповідачем, містить умови щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більше ніж на 120 днів - 250 грн. + 5% від суми позову. Тобто фактично за один вид порушення кредитних зобов`язань.

Тоді як за статтею 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому можливість їх одночасного застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором підтверджує недотримання припису частини першої статті 61 Конституції України про заборону повторного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, сформульовані у постановах від 9 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15-ц, від 10 червня 2020 року у справі № 133/474/15-ц).

Аналізуючи зазначене, враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає недопустимим одночасне стягнення пені та штрафів та беручи до уваги розмір основної заборгованості, яка становить 3565,83 грн., вважає за доцільне, як вид цивільно-правової відповідальності застосувати саме положення щодо стягнення штрафів у розмірі 1148,78 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, те що відповідач не виконував належним чином взяті на себе кредитні зобов`язання, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк», заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2020 року в частині відмови в стягненні процентів за статтею 625 ЦК України та штрафів слід скасувати.

Позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині стягненні процентів за статтею 625 ЦК України та штрафів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по процентам за статтею 625 ЦК України у розмірі - 1426 грн. 08 коп. таштрафи у розмірі - 1148 грн. 78 коп.

Змінити заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користьАТ КБ «Приватбанк» судових витрат збільшивши їх з 391 грн. 93 коп. до 674 грн. 95 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Щодо судових витрат

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користьАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги - 424 грн. 55 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2020 року в частині відмови в стягненні процентів за статтею 625 ЦК України та штрафів - скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині стягненні процентів за статтею 625 ЦК України та штрафів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по процентам за статтею 625 ЦК України у розмірі - 1426 грн. 08 коп. таштрафи у розмірі - 1148 грн. 78 коп.

Змінити заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судових витрат збільшивши їх з 391 грн. 93 коп. до 674 грн. 95 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги - 424 грн. 55 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24 листопада 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко