ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року

м. Київ

справа № 0907/7397/2012

провадження № 61-27310св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Івано-Франківська міська рада, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, Державна архітектурно-будівельна інспекція України,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2017 року, ухвалене у складі судді Польської М. В., та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Василишин Л. В., Пнівчук О. В., Томин О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Івано-Франківської міської ради, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування пункту 1.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 191 від 14 квітня 2010 року про дозвіл на розроблення містобудівного обґрунтування ОСОБА_3 , ОСОБА_2 для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_3 ; скасування пункту 1.1 рішення сесії Івано-Франківської міської ради № 47-V від 3 лютого 2011 року про затвердження розроблених містобудівних обґрунтувань ОСОБА_3 і ОСОБА_2 для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир АДРЕСА_2 з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_3 ; скасування дозволу Інспекції держаного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на виконання будівельних робіт ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести горищаний простір над квартирою АДРЕСА_4 до попереднього стану.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач разом з її матерію ОСОБА_4 стали співвласниками квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 9 липня 2011 року, укладеного зі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Після заселення у квартиру виявила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є сусідами та співвласниками квартири АДРЕСА_3 , ведуться будівельні роботи на горищі. Позивач посилається на те, що проведення таких будівельних робіт спричинило тріщини на стелі її квартири та витікання газу, оскільки відповідачами замурований доступ до витяжних каналів.

Дізналась, що вказані будівельні роботи відповідачі проводять на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, № ІФ 8 від 11 листопада 2011 року та на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 191 від 14 квітня 2010 року, яким відповідачам надано дозвіл на розроблення містобудівних обґрунтувань для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 , з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_3 (пункт 1.2. рішення) та рішення Івано-Франківської міської ради № 47-V від 3 лютого 2011 року про затвердження містобудівних обґрунтувань для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 , з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_3 (пункт 1.1. рішення).

Вважає, що рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, сесії Івано-Франківської міської ради про дозвіл ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розроблення містобудівного обґрунтування та затвердження містобудівних обґрунтувань, а також дозвіл Інспекції Держаного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на виконання будівельних робіт щодо переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир АДРЕСА_5 з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_3 , є незаконними та такими, що порушують права позивача, оскільки при їх прийнятті порушено вимоги чинного законодавства, та, зокрема, не отримано у встановленому порядку дозволу позивача на такі дії. Крім того, на думку позивача, оформлена 9 березня 2010 року згода попереднього власника квартири НОМЕР_1 ОСОБА_7 на переобладнання горища втратила чинність у зв`язку із його смертю.

Зважаючи на вказані обставини, звернулася з позовом про визнання незаконними та скасування вказаних рішень та зобов`язання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 привести горище над квартирою АДРЕСА_4 до попереднього стану.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою від 26 травня 2017 року замінено відповідача - Інспекцію державного архітектурного будівельного контрою в Івано-Франківській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі - ДАБІ України) у зв`язку із припиненням юридичної особи відповідача та передачею функцій ДАБІ України.

Ухвалою від 17 липня 2017 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 до участі у справі залучено її спадкоємця ОСОБА_2 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог щодо визнання незаконними рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської ради, дозволу (декларації на початок виконання будівельних робіт) Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області та зобов`язання приведення горища до попереднього стану.

З системного аналізу правових норм, що регулюють правовідносини з переобладнання житлових та нежитлових приміщень у житлових багатоквартирних будинках суд першої інстанції дійшов висновку, що такі дії можуть проводитись тільки за згодою співвласників і органу місцевого самоврядування і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

На час отримання згоди співвласників (зокрема, нотаріальної згоди дійсного на той час власника квартири АДРЕСА_4 ) та прийняття рішень органом місцевого самоврядування, якими останній надав свою згоду на здійснення переобладнання горища з приєднанням до квартири АДРЕСА_3 , позивач не була власником квартири НОМЕР_1 , тому оскаржувані рішення не порушують її права.

Процедура реєстрації декларації на початок виконання будівельних робіт не передбачає надання згоди інших співвласників.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23 листопада 2015 року № 430 судом першої інстанції встановлено, що роботи з влаштування сходів та замурування димових каналів на горищному просторі над квартирою АДРЕСА_4 не проводились, відхилень від проекту при проведенні будівельних робіт не виявлено, при проведені будівельних робіт не виявлено руйнування (тріщин) стелі чи інших частин квартири НОМЕР_1 . Невідповідність містобудівного обґрунтування з переобладнання горищного простору вимогам держаних будівельних норм та правил експертом встановлено в частині оформлення містобудівного обґрунтування, що не може бути самостійною підставою для скасування рішення про затвердження такого містобудівного обґрунтування, оскільки вказана обставина має формальний характер.

Оскільки позовна вимога щодо приведення горища до попереднього стану є похідною від вимог про визнання незаконними та скасування дозвільних рішень та документів, у її задоволенні судом також відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог про визнання незаконними рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської ради, дозволу (декларації на початок виконання будівельних робіт) Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області та зобов`язання приведення горища до попереднього стану, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи; доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справз касаційною скаргою, в якій просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням процесуального права.

На думку заявника, суди не врахували того, що вона як новий власник квартири АДРЕСА_4 своєї згоди на переобладнання горища, зокрема, над її квартирою не давала. Згода, яка надана попереднім власником квартири ОСОБА_7 , не може вважатися належною, оскільки на час вчинення юридично значимих дій, а саме прийняття рішення органом місцевого самоврядування про затвердження містобудівного обґрунтування на переобладнання горища та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, вказана особа померла. Вважає, що ОСОБА_2 не набув права на початок виконання будівельних робіт, об`єкт не введено в експлуатацію на час переходу права власності на квартиру НОМЕР_1 до заявника касаційної скарги, рішення органу місцевого самоврядування ще не були реалізовані і вона проти цього заперечує.

Законодавством не встановлено правонаступництва згоди, наданої попереднім власником на переобладнання допоміжного приміщення спільної сумісної власності, для наступних власників.

Долучені до матеріалів справи довідка Житлово-експлуатаційної організації № 6 та додані до неї підписи інших мешканців будинку АДРЕСА_7 ніким не засвідчені та містять лише 34 підписи з наявних у будинку 42 квартир.

Крім того, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4309 від 23 листопада 2015 року містобудівне обґрунтування для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 з приєднанням до квартири АДРЕСА_3 не відповідає в частині оформлення вимогам п. 4.5 та п. 4.7 ДБН Б.1.1-4-2009 «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження містобудівного обґрунтування», і, на думку заявника, висновок судів, що така невідповідність носить формальний характер, є необґрунтованим.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 9 липня 2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 12 серпня 2011 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були власниками квартири АДРЕСА_8 згідно свідоцтва про право власності від 16 грудня 2004 року, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 єдиним власником вказаної квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 вересня 2016 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_2 .

З метою переобладнання горища над квартирами №№ 31, 32 під житлові приміщення з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись із заявою до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на розроблення містобудівного обґрунтування.

9 березня 2010 року ОСОБА_7 , на той час власник квартири НОМЕР_1 у вказаному будинку, нотаріально посвідченою заявою дав згоду ОСОБА_2 на переобладнання ним горища над його квартирою та над квартирою ОСОБА_7 під житлові кімнати.

Пунктом 1.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14 квітня 2010 року № 191 «Про матеріали управління архітектури і містобудування виконавчого комітету міської ради» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволено розроблення містобудівного обґрунтування для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир АДРЕСА_5 з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

На замовлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 5 липня 2010 року приватним підприємцем ОСОБА_9 розроблено містобудівне обґрунтування переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир №№ 31, 32 отримано погодження Житлово-експлуатаційної контори, що обслуговує будинок.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 9 листопада 2010 року, власниками квартири АДРЕСА_4 стали ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 3 лютого 2011 року № 47-V «Про затвердження містобудівних обґрунтувань об`єктів містобудування в місті Івано-Франківську» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 затверджено розроблені містобудівні обґрунтування для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир АДРЕСА_5 з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_3 (пункт 1.1 рішення).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 9 липня 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_10 продали ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках квартиру АДРЕСА_4 .

11 листопада 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано декларацію на початок виконання будівельних робіт № ІФ 8.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4309 від 23 листопада 2015 року містобудівне обґрунтування для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 з приєднанням до квартири АДРЕСА_3 не відповідає в частині оформлення вимогам п. 4.5, п. 4.7 ДБН Б.1.1-4-2009 «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження містобудівного обґрунтування»; роботи з влаштування сходів та замурування димових каналів в горищному просторі над квартирою АДРЕСА_4 не проводились, тому факту порушень державних будівельних норм і правил немає; відхилення від проекту при проведенні будівельних робіт з переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 з приєднанням до квартири АДРЕСА_3 немає. При проведенні будівельних робіт не спричинено руйнування (тріщин) стелі чи інших частин квартири АДРЕСА_4 .

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 листопада 2011 року у справі № 1-22/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Відповідно до частини другої статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі статтею 152 ЖК Української РСР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 , визначено умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства (пункт 1.4.1 Правил). Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Відповідно до пункту 1.3 рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень у жилих багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою співвласників і органу місцевого самоврядування і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що, виявивши намір у 2010 році провести переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 з приєднанням до квартири АДРЕСА_3 , її власники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вжили заходи для отримання згоди інших співвласників такого будинку, зокрема отримано нотаріально посвідчену згоду власника квартири НОМЕР_1 ОСОБА_7 , а також звернулись до органу місцевого самоврядування для погодження такого переобладнання. Пунктом 1.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14 квітня 2010 року № 191 «Про матеріали управління архітектури і містобудування виконавчого комітету міської ради» надано дозвіл на розроблення містобудівного обґрунтування для переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир АДРЕСА_5 з приєднанням їх до квартири АДРЕСА_3 . У подальшому розроблене на замовлення власників квартири АДРЕСА_3 містобудівне обґрунтування на вказане переобладнання затверджене органом місцевого самоврядування відповідно до пункту 1.1 рішення Івано-Франківської міської ради від 3 лютого 2011 року № 47-V «Про затвердження містобудівних обґрунтувань об`єктів містобудування в місті Івано-Франківську».

Отже, як встановлено судами попередніх інстанцій, на момент отримання згоди особами, що виявили намір на переобладнання горища над квартирами №№ 31, 32, від власників квартир будинку № 47 , позивач не була власником квартири НОМЕР_1 ; власником такої квартири був ОСОБА_7 , який надав свою нотаріальну засвідчену згоду на переобладнання.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зазначена нотаріальна згода ОСОБА_7 , як встановлено судами попередніх інстанцій, не визнавалась недійсною. Позивач на момент отримання згоди від власників квартир у будинку № 47 не була власником квартири у зазначеному будинку, тому посилання у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень відсутності її згоди на переобладнання, є необґрунтованим.

Разом з цим, судами попередніх інстанцій на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4309 від 23 листопада 2015 року встановлено, що проведення будівельних робіт з переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 з приєднанням до квартири АДРЕСА_3 здійснюється без порушення державних будівельних норм та правил, без відхилень від проекту та не спричинило руйнування (тріщин) стелі чи інших частин квартири АДРЕСА_4 , що свідчить про недоведеність позивачем порушення її прав здійсненням такого переобладнання горища.

Посилання заявника на те, що експертом у висновку встановлено невідповідність містобудівного обґрунтування в частині оформлення вимогам п. 4.5, п. 4.7 ДБН Б.1.1-4-2009 «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження містобудівного обґрунтування» як на підставу скасування судових рішень, касаційним судом відхиляється, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що зазначена невідповідність має формальний характер та не може свідчити про незаконність рішення органу місцевого самоврядування про затвердження містобудівного обґрунтування.

Порядок подання та реєстрації декларації на початок виконання будівельних робіт врегульовано Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (у редакції, чинній на час реєстрації декларації на початок будівельних робіт). Зазначений порядок не передбачав подання (надання) до контролюючих органів виконавчої влади у сфері будівництва згоди інших власників будинку, у якому планується проведення будівельних робіт; наявність будь-яких порушень, допущених відповідачами під час реєстрації декларації на початок виконання будівельних робіт № ІФ 8 від 11 листопада 2011 року позивачем не доведено і судами попередніх інстанцій не встановлено.

З огляду на невстановлення судами попередніх інстанцій порушень, допущених власниками квартири АДРЕСА_8 під час реалізації наміру на здійснення переобладнання горища під житлові приміщення в межах квартир № АДРЕСА_2 з приєднанням до квартири АДРЕСА_3 , та відсутність таких порушень як у діях органу місцевого самоврядування з погодження переобладнання, так і в діях органу виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, під час реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволені позовних вимог про визнання рішень незаконними та їх скасування і зобов`язання власника квартири АДРЕСА_3 привести горище до попереднього стану.

Інші доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 400 ЦПК України.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень, оскільки суди першої і апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов М. Ю. Тітов