233 № 233/3655/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Аллік Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

07 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності, посилаючись на наступні обставини. У 2012 році він на вільній земельній ділянці розміром 0,0030 га, кадастровий номер :00:021:0594, що розташована на гаражному майданчику по АДРЕСА_1 збудував гараж для власного користування. Після закінчення будівництва зазначеній земельній ділянці був присвоєний поштовий адрес: АДРЕСА_1 -є, та виготовлено технічну документацію на об`єкт нерухомого майна гараж. В подальшому, рішенням Костянтинівської міської ради Донецької області земельна ділянка, на якій він збудував гараж, була передана у його власність, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.06.2014 року виданим та того ж дня зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Реєстраційною службою Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області. На теперішній час у нього виникла необхідність переукладення договорів на отримання комунальних послуг необхідних для обслуговування та функціонування гаражу, для підписання яких постачальникам послуг необхідно надати правовстановлюючий документ, який у ньго відсутній, в зв`язку з тим, що будівництво спірної споруди свого часу було розпочато без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, що на теперішній час є перешкодою для введення її в експлуатацію в адміністративному порядку. Тому просив визнати за ним право власності на будівлю гаражу, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 30,0 м. кв., визначений в технічному паспорті літерою «Д-1».

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Саєнко О.М. у судове засідання не з`явились, надали заяву в якій підтримали позов, а також просили розглянути справу за їх відсутності (а.с.32).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, згідно якому проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки спірна будівля гаражу є об`єктом самочинного будівництва. Крім того, позивачкою не надано доказів, того, що її споруда не порушує прав інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним та іншим нормам і правилам. Також просив розгляд справи провести за його відсутності (а.с.30).

З`ясувавши вказану позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

Позивачу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , належить земельна ділянка площею 0,003 га на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 03 червня 2014 року, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Реєстраційною службою Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, що підтверджується Витягом № НОМЕР_3 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу. Кадастровий номер земельної ділянки :00:021:0594, дата реєстрації земельної ділянки 23.11.2013 року (а.с.5-6).

У 2012 році на даній земельній ділянці позивач збудував об`єкт нерухомого майна - гараж, без належного дозволу.

Згідно довідки Комунального підприємства «Проектно-зйомне бюро» м. Костянтинівки від

22.04.2013 року №56, адреса земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаражу гр. ОСОБА_2 АДРЕСА_3 -є (а.с.10).

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 18.06.2020 року ТОВ «Проектне бюро «Геобудресурс» до складу будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 -є, входять: гараж «Д-1».

Відповідно до ч, 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються не земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Оскільки об`єкт нерухомого майна будувався позивачем на приватній земельній ділянці за рахунок особистої праці та власних коштів, тому визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно, не буде порушувати прав інших осіб.

Тому суд не враховує заперечення представника відповідача щодо ненадання позивачкою доказів того, що її самовільне будівництво не порушує прав інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним та іншим нормам і правилам, оскільки відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто доказів наявності порушень інших осіб, а також висновків експертиз щодо не відповідності побудови встановленим нормам та стандартам представником відповідача не надано.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається па підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно норм ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст.376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Під час розгляду справи про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва суди мають перевіряти наявність у позивача відповідного права на земельну ділянку, на якій зведено цей об`єкт. Цільове призначення зведеної споруди має узгоджуватися з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись 4, 6, 10, 12, 19, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 182, 321,328,375, 376, ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на самочинно побудований гараж «Д-1» за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 27,1 кв. м.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя