233 № 233/3656/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Аллік Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

07 серпня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності, посилаючись на наступні обставини. У 2010 році вона на вільній земельній ділянці розміром 0,0028 га, кадастровий номер :00:021:0505, що розташована на гаражному майданчику по АДРЕСА_1 збудувала гараж для власного користування. Після закінчення будівництва зазначеній земельній ділянці був присвоєний поштовий адрес: АДРЕСА_1 , та виготовлено технічну документацію на об`єкт нерухомого майна гараж. У подальшому, рішенням Костянтинівської міської ради Донецької області від 27.06.2012 року № 6/19-377 земельна ділянка, на якій вона збудувала гараж, була передана у її власність, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 070547 виданий 06 серпня 2012 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00536. На теперішній час у неї виникла необхідність переукладення договорів на отримання комунальних послуг необхідних для обслуговування та функціонування гаражу, для підписання яких постачальникам послуг необхідно надати правовстановлюючий документ, який у неї відсутній, в зв`язку з тим, що будівництво спірної споруди свого часу було розпочато без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, що на теперішній час є перешкодою для введення її в експлуатацію в адміністративному порядку. Тому просила визнати за нею право власності на будівлю гаражу, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 22,60 м.кв., визначений в технічному паспорті літерою «Б-1».

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Саєнко О.М. у судове засідання не з`явились, надали заяву в якій підтримали позов, а також просили розглянути справу за їх відсутності (а.с.30).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, згідно якому проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки спірна будівля гаражу є об`єктом самочинного будівництва. Крім того, позивачкою не надано доказів, того, що її споруда не порушує прав інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним та іншим нормам і правилам. Також проси розгляд справи провести за його відсутності (а.с.28).

З`ясувавши вказану позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивачці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , належить земельна ділянка площею 0,0028 га на підставі державного акту серії ЯМ № 070547 виданого Костянтинівською міською радою відповідачем по справі 06 серпня 2012 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00536. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів. Кадастровий номер :00:021:0505.

У 2010 році на наданій земельній ділянці позивачка збудувала об`єкт нерухомого майна - гараж, без належного дозволу.

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 13.07.2011 року комунальним підприємством «Костянтинівське бюро технічної інвентаризації» до складу будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять: гараж «Б-1».

Відповідно до ч, 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються не земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Оскільки об`єкт нерухомого майна будувався позивачем на приватній земельній ділянці за рахунок особистої праці та власних коштів, тому визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно, не буде порушувати прав інших осіб.

Тому суд не враховує заперечення представника відповідача щодо ненадання позивачкою доказів того, що її самовільне будівництво не порушує прав інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним та іншим нормам і правилам, оскільки відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто доказів наявності порушень інших осіб, а також висновків експертиз щодо не відповідності побудови встановленим нормам та стандартам представником відповідача не надано.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається па підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно норм ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст.376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Під час розгляду справи про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва суди мають перевіряти наявність у позивача відповідного права на земельну ділянку, на якій зведено цей об`єкт. Цільове призначення зведеної споруди має узгоджуватися з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись 4, 6, 10, 12, 19, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 182, 321,328,375, 376, ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дзержинськ, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на самочинно побудований гараж «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 22,6 кв. м.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя