Номер провадження: 22-ц/813/926/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суб`єкт оскарження Київський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, стягувач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

24 січня 2019 року ОСОБА_1 зернулась до суду з скаргою на дії державного виконавця, суб`єкт оскарження Київський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області та просила суд визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття викнвчого провадження ВП № 57623875 від 08.11.2018 року, котра винесена старшим держвиконвцем - ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь КП «Харківські теплоі мережі» заборгованість у розмірі 30 694 грн12 коп, з яких:

-сума боргу за невиконання договірних зобов`язань -18 967,63 грн;

-- інфляційні витрати- 9624,13 грн;

-3% річних-695,71 грн;

-пеню-1406,65 грн

-судовий збір-307 грн.

Зазначає, що у виконавчому проваджені була вказана адреса боржника АДРЕСА_1 , що не відповідало дійсності,Ввона проживає в АДРЕСА_2 ., що підтверджується відміткою у паспорті.

На час відкриття виконавчого провадження вона не була власиком нежитлового приміщення цокольного поверху № 8-11, розташованого за вказаною адресою так як 30.09.2016 року передала в дар Харківській міській ГО з соціального та правового захисту прав інвалідів «ВЕТАФГАН».Крім того посилається на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження не отримувала.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 рокум у задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали та винесення нового судового рішення, про задоволення вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

У запереченні на апеляційну скаргу старший державний виконавець Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області посить відмовити у задоволені апеляційної скарги, судове рішення приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2019 року залишити без змін.

В судове засідання сторони не з`явилсь, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Із повідомлення про вручення судової повістки на адресу заявниці, яка зазначена в апеляційній скарзі та за якою заявниця зареєстрована - АДРЕСА_2 ( а.с.6) повернулось повідомлення, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Колегія суддів вважає, що Одеський апеляційний суд виконав свої обов`язки щодо належного сповіщення про час та місце розгляду справи, ОСОБА_3 , подвши апеляційну скаргу зазначила своє місце проживання на котру надсилались судові повістки, зміну своєї адреси суд не повідомила.

Заявник реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, тому зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України) колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Зазначена позиція відповідає й позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19).

В силу частини 2 статті 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Відповідно до частини 5 ст.ст.268 ЦПК України, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складання цього судового рішення є01.12.2020 року.

АРГУМЕНТИ СТОРІН:

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавче провадження відкрито не за місцем проживання боржника та не за місцем знаходження її майна, а тому порушені вимоги ч.1 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження», вона не мала можливості своєчасно отримати постанову про про відкриття виконавчого провадження та ознайомитись з првами та обов`язками.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» зазачають, що право вибру місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюється їхні функції, належать стягувачу, а тому порушення ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

У запереченні на апеляційну скаргу старший державний виконавець Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області зазначає, що рішення по справі № 640/22123/14-ц набрало законної сили.Виконвчий документ на виконання надійшов 07.11.2018 року.

В рамках виконавчого провадження старшим державним виконавцем здійснені дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та 01.02.2019 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення та направленням сторонам до виконання та до відома.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дйшла наступного.

Відмовляючи у скарзі ОСОБА_1 районний суд виходив з того, щ дії старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Шаповалової В.Г. були правомірними та відповідають Закону України «Про виконавче провадження».

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з таких підстав.

На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за номером ВП № 57623875 з виконання виконавчого листа № 640/22123/14-ц, виданого 16.05.2018 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту теплову енергію в нежитловому приміщенні на загальну суму 31001,12 грн. на користь КП "ХТМ".

Рішення по справі № 640/22123/14-ц набрало законної сили 15.12.2015 року.

До Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції на виконання 07.11.2018 р. надійшов вищевказаний виконавчий документ.

Державним виконавцем 08.11.2018 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за номером ВП № 57623875 за вих. номером 40138 та направлена сторонам до виконання та до відома, що підтверджується квитанцією про відправлення.

Лист з постановою про відкриття виконавчого провадження, направлений ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 .

08.11.2018 року винесена постанова про арешт майна боржника.

В рамках вищезазначеного виконавчого провадження старшим державним виконавцем відділу здійснені наступні виконавчі дії.

З метою встановлення рахунків відкритих на ім`я боржника в банківських (фінансових) установах, а також джерел доходів державним виконавцем неодноразово за допомогою АСВП направлялись відповідні запити до органів та установ.

Згідно відповіді ДФС України № від 09.11.2018 стосовно боржника - ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді ДФС України № від 09.11.2018 стосовно боржника - ОСОБА_1 інформація про номери рахунків, відкриті юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, виявлено наступні рахунки:

№ НОМЕР_1 у Южне ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", код установи: 328704;

№ НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 у АТ "Правекс Банк", код установи: 380838;

№ НОМЕР_4 у АТ "Альфа-Банк", код установи: 300346.

Згідно відповіді ПФ України № від 08.11.2018 про осіб-боржників, які отримують пенсії, боржник не отримує пенсійних виплат.

Згідно відповіді ПФ України № від 08.11.2018 про осіб-боржників, що працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, боржник офіційно не працює.

Згідно відповіді з бази "НАІС ДДАІ" за боржником не зареєстровані автотранспортні

засоби.

19.11.2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді ПАТ КБ «Приват Банк» від 03.12.2018, постанова державного виконавця про арешт коштів боржника прийнята до виконання, але на рахунку недостатньо коштів для виконання постанови.

Згідно відповіді АТ «Альфа-Банк» від 10.12.2018, постанова державного виконавця про арешт коштів боржника прийнята до виконання, але кошти для виконання постанови на рахунку відсутні.

14.01.2019 року державним виконавцем направлено до АТ «Правекс Банк» вимогу про надання інформації про залишок коштів на поточних рахунках.

Згідно відповіді АТ «Правекс Банк» від 15.01.2019, постанова державного виконавця про арешт коштів боржника прийнята до виконання, але кошти для виконання постанови на рахунку відсутні.

21.01.2019 року державним виконавцем до ПАТ КБ «Приват Банк» направлена платіжна вимога про списання грошових коштів.

25.01.2019 року на депозитний рахунок відділу надійшли від ПАТ КБ «Приват Банк» грошові кошти у сумі 34 234,23 грн.

30.01.2019 року державним виконавцем зроблено розпорядження щодо розподілу грошових коштів.

01.02.2019 ророку державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

01.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору.

01.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення та направлена сторонам до виконання та до відома.

Як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6

Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Вирішуючи справу Шмалько проти України Європейський суд з прав людини в п. 43 свого рішення від 20.07.2004 дійшов наступного висновку: Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З вищевикладеного слідує, що виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження.

Згідно з положеннями ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 року № 2-рп/2011.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазнач про обов`язок боржника надати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.І ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Як вбачається із вищезазначеного, місце проживання ОСОБА_1 стягувачу зазначена адреса місцезнаходження майна - АДРЕСА_1 .

Постанови, вимоги, повідомлення та інші документи по справі направляються безспосередньо на адресу, зазначену у виконавчому листі.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов праомірного висновку, що дії державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа № 640/22123/14-ц від 16.05.2018, виданого Приморським районним судом м. Одеси були вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства, з дотриманням положень Закону України «Про виконавче провадження» Наказу МЮУ «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», будь-яких прав боржника чи третіх осіб не допускались та виконано.

Посилання на те, що в 2016 році майно нею було відчужено та виконавче провадження направлено не за місцем знаходження майна не є підставою для задоволення вимог, оскільки 01.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення та направлена сторонам до виконання та до відома.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374, 375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постановлено 01.12.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

О.С.Комлева