Постанова

Іменем України

02 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 521/17502/18

провадження № 61-18443св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко Анна Володимирівна, ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2019 рокуу складі судді Сегеди С. М.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко Анни Володимирівни, за участю боржника ОСОБА_2 .

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заявлених вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу з примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області) Мельниченко А. В., за участі боржника ОСОБА_2 , в якій просила визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А. В. в рамках виконавчого провадження ВП № 50692731 щодо неподання до ДП «СЕТАМ» заявки на реалізацію арештованого майна - 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв. м, житловою - 118,3 кв. м, яке належить боржнику ОСОБА_2 та зобов`язати старшого державного виконавця ВПВРУДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А. В. вчинити дії щодо примусової реалізації арештованого майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 50692731, а саме подати до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна - 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв. м, житловою площею 118,3 кв. м, яке належить боржнику ОСОБА_2 , відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Скарга мотивована тим, що на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП № 50692731 щодо виконання виконавчого листа від 29 серпня 2013 року № 2/1519/7032/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3 197 665,80 грн.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року у справі № 2/1519/7032/11 не виконано, виконавче провадження триває у зв`язку з тим, що боржник - ОСОБА_2 , за змовою з іншими особами, постійно вчиняє заходи щодо накладення арешту на майно в інших судових справах.

Старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А. В., провівши належну оцінку майна, не подає заявку до ДП «СЕТАМ» щодо передання на реалізацію арештованого майна на електронних торгах, мотивуючи це тим, що на майно накладено арешти в інших судових справах за позовами третіх осіб до ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року скарга ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А. В. задоволена.

Визнано незаконною бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А. В. в рамках виконавчого провадження ВП № 50692731 щодо неподання до ДП «СЕТАМ» заявки на реалізацію арештованого майна - 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв. м, житловою площею 118,3 кв. м, яке належить боржнику ОСОБА_2 , та зобов`язано старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А. В. вчинити дії щодо примусової реалізації арештованого майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 50692731, а саме подати до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна - 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв. м, житловою площею 118,3 кв. м, яке належить боржнику ОСОБА_2 , відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційні скарги представника ВПВРУДВС ГТУЮ в Одеській області та ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А. В., за участю боржника ОСОБА_2 .

Ухвала мотивована тим, що судом першої інстанції не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси, та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 , що в свою чергу виключає відкриття апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Малиновського районного суду м. Одеси.

24 листопада 2020 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.

На підставі ухвали Верховного Суду від 24 листопада 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2020 року визначено наступний склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Висоцька В. С., Литвиненко І. В., Мартєв С. Ю., Фаловська І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції без відкриття апеляційного провадження здійснив дослідження матеріалів справи та оскаржуваного рішення. Апеляційну скаргу подано особою, яка є стороною зведеного виконавчого провадження № 58561500, в межах якого виконується рішення по справі № 521/17502/18. Особа, яка подала апеляційну скаргу, є співвласником майна, яке оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції зобов`язано державного виконавця передати на торги, без його виділу та згоди органу опіки та піклування.

Наведені в оскаржуваній ухвалі обставини не є підставами, які надають суду апеляційної інстанції можливість відмовити у відкритті апеляційного оскарження.

Доводи інших учасників справи

У січні 2020 року ОСОБА_1 надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції є законною.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Статтею 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Згідно зі статтею 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 , вказувала на те, що суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси заявника, але суд першої інстанції не залучив її до участі у справі.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_3 звернулася до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України), ці обставини підлягали перевірці апеляційним судом.

Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

При цьому перед відкриттям апеляційного провадження апеляційний суд має перевірити наявність підстав для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.

За наявності обґрунтованих підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційному суду необхідно було поновити такий строк та відкрити апеляційне провадження, в межах визначених статтею 370 ЦПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 , а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 , апеляційний суд наведеного не врахував, неправильно застосував положення статті 362 ЦПК України, а тому оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатися законною та обґрунтованою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно із частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За викладених обставин ухвала Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року не може вважатись законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 , задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. С. Висоцька А. І. Грушицький І. В. Литвиненко С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська