Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3485/19

номер провадження 2/695/554/20

08 січня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.,

за участю секретаря - Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Золотоніської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , якій за життя на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.1990 р. за реєстр. № 2240, належав житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач наполягає, що вона ще з кінця 80-х років була добре знайома з ОСОБА_2 , вони жили по сусідству неподалік одне одного, а в подальшому потоваришували.

З початку 1990-х років позивач почала допомагати ОСОБА_2 , оскільки та вже мала досить поважний вік (більше 70 років) і їй було важко вправлятися по господарству. З часом між ними виникли досить гарні відносини, вони почали ставитися одне до одного як рідні люди. А вже через кілька років, коли ОСОБА_2 не могла самостійно забезпечити умови свого життя, не могла проживати одна, потребувала сторонньої допомоги для організації повсякденного життя, стороннього догляду, піклування, фізичної і матеріальної допомоги особливо з 1995-1996 років, що було пов`язано з її станом здоров`я, перебуванням у безпорадному стані та зумовленими цим обставинами, позивач почала постійно проживати разом з нею однією сім`єю та доглядати її.

Після того, як позивач прийняла її в свою родину, вони стали проживати однією сім`єю, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, спільно харчувались, придбавали продукти харчування і непродовольчі товари також як на сім`ю, а не кожен окремо, піклувались одне про одного.

Крім того, враховуючи похилий вік та стан ОСОБА_2 , позивач доглядала за нею, супроводжувала до лікарів, слідкувала за вчасним прийманням ліків. Після її смерті позивач провела як поховання, так і всі поминальні обіди за власний рахунок.

Отже позивач, як особа, що проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю більше шести років до часу відкриття спадщини, вважає себе спадкоємцем четвертої черги після її смерті, але вказаний факт підлягає доведенню в судовому порядку, оскільки відповідно до довідки відділу ЦНАП у м. Золотоноші виконкому Золотоніської міської ради, інформація про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_2 відсутня.

За таких обставин, враховуючи, що іншим шляхом довести факт постійного проживання однією сім`єю позивача із спадкодавцем не можливо, то позивач змушена звернутися до суду із відповідним позовом, оскільки даний спір безпосередньо пов`язаний із вирішенням наступного спору про визнання за позивачем права на спадщину, що відкрилась у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ..

У судове засідання позивач не з`явилась, однак у своїй позовній заяві просила суд розгляд справи провести за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Представник відповідача - Золотоніської міської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду відповідне клопотання, відповідно до якого просив суд справу розглянути без участі представника міської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Згідно з ч.,ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як вбачається з листа Золотоніського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області від 30.07.2019р. № 2461/16.3-04.3, ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 померла у віці 85 років, про що відділом ДРАЦС по м. Золотоноші Золотоніського МРУЮ у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 433.

ОСОБА_2 за свого життя заповіту не склала, а тому після її смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої серед іншого ввійшов житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач наполягає, що вона проживала з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а тому вважається, що вона прийняла цю спадщину після смерті ОСОБА_2 , але вказану обставину позивач тепер має довести в судовому порядку, оскільки згідно з довідкою відділу ЦНАП у м. Золотоноші виконкому Золотоніської міської ради, інформація про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_2 відсутня.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 19.10.2019 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно проживали поряд та починаючи з 1990 років ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_2 , оскільки остання була в похилому віці та часто хворіла, а з часом не могла взагалі самостійно забезпечити умови свого життя через поважний вік. За таких обставин ОСОБА_1 забрала ОСОБА_2 у свою сім`ю та вони почали проживати разом як одна сім`я, були пов`язані спільним побутом, купували продукти харчування, ліки, ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_2 з лікуванням, а після смерті останньої ОСОБА_1 провела поховання та поминальні обіди.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно із ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Міська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 .

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини у встановленому законом порядку не зверталися, що стверджується копією спадкової справи за №175/2019, яка надана Золотоніською міською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином довела обставини про які зазначає у своїй позовній заяві, будь-які докази, які б спростовували доводи позивача матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Отже, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 76, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Золотоніської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю спадкоємця ОСОБА_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , починаючи з 1996 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.