Справа № 204/5245/20
Провадження № 2/204/1565/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С ТА Н О В И В:

У серпні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, яку вона уточнила 31 серпня 2020 року, в якій позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , на все майно, що їй належало, на два місяці після набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі померла її мати - ОСОБА_2 . Після смерті її матері відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Як їй стало відомо 20 березня 2020 року спадкодавцем ОСОБА_2 15 липня 2015 року було складено заповіт, посвідчений нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Янковою Іриною Володимирівною за реєстровим номером 5-827, за яким все належне спадкодавцю майно вона заповіла позивачу. Маючи намір прийняти спадщину, вона звернулась до нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому їй було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Так, постановою від 02 липня 2020 року про відмову у виконанні нотаріальної дії нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Янкова І.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 . Однак, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин. Зокрема, від народження вона проживає у місті Дніпрі. З 14 років за узгодженням між її батьками вона проживала з батьком - ОСОБА_3 , а мати - ОСОБА_2 мешкала окремо у квартирі АДРЕСА_2 , яка їй належала на праві власності. Незважаючи на це вона часто навідувала матір. Близьких стосунків у них не було, оскільки мати її не ростила, не виховувала та не утримувала, коли вона була дитиною. Про смерть матері вона дізналась 05 жовтня 2017 року від її сина - онука спадкодавця - ОСОБА_4 , який знаходився у бабусі. Про наявність заповіту, за яким все майно померла заповідала їй, вона не знала, оскільки мати їй свого часу повідомила, що переоформлює квартиру за договором дарування на свою родичку - тьотю Таю, яка мешкає у м. Торез Донецької області, оскільки там йде війна, а так родичка приїде і буде жити у її квартирі, а потім залишить заповіт на її сина - ОСОБА_4 (попередній заповіт був саме на його ім`я), щоб квартира залишилася онукові. Вона не втручалася у ці питання, тому що це була справа її матері. При цьому, вона не знала про існування заповіту на її ім`я. Свою мати після смерті вона поховала. З наведеного випливає, що встановлений статтею 1270 ЦК України строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, а саме: необізнаність про існування заповіту. Ніяких дій щодо прийняття спадщини вона не вчиняла, вважаючи, що до смерті матір подарувала квартиру родичці. Зі спливом часу, а саме 20 березня 2020 року, вона прийшла до квартири матері з метою знайти хоч якісь контакти родички з м. Торез. В результаті серед документів вона знайшла оригінал заповіту на усе майно її матері на своє ім`я, таким чином дізнавшись про свої права на спадщину. З нею у квартирі була її сусідка ОСОБА_5 , її син ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_6 і маленька дитина - її онука. Відразу як вона знайшла заповіт, після закінчення карантину, вона пішла до Третьої нотаріальної контори з метою відкриття спадщини, але їй у прийнятті спадщини було відмовлено у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. На цей час жодних інших заяв про прийняття спадщини її матері подано не було. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Позивач та її представник - ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Допитаний в судовому засіданні 18 листопада 2020 року ОСОБА_4 суду пояснив, що він є сином ОСОБА_1 . Він доглядав за бабусею - ОСОБА_2 , допомагав їй. У 2014 році бабуся повідомила йому та його матері, що планує подарувати належну їй на праві власності квартиру своїй сестрі - ОСОБА_8 та потім сказала, що начебто переписала квартиру. У 2017 році бабуся померла. Вони більше двох років чекали, що з`явиться родичка, яка є власником квартири, що належала бабусі, однак її все не було. У березні 2020 року вони з матір`ю прибирали у квартирі бабусі та знайшли заповіт від імені бабусі на ім`я його матері. Відносини між його матір`ю та бабусею були хороші.

Допитана в судовому засіданні 30 листопада 2020 року ОСОБА_5 суду повідомила, що вона є подругою позивача ОСОБА_1 , вони проживають в одному будинку по АДРЕСА_3 . Мати ОСОБА_1 проживала окремо від неї, ОСОБА_1 допомагала матері, доглядала за нею, навідувала. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що матір останньої планувала подарувати належну їй на праві власності квартиру своїй сестрі. У березні 2020 року ОСОБА_1 попросила її допомогти прибрати у квартирі матері, на що вона погодилась. Під час прибирання у квартирі вони знайшли заповіт матері ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровську, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27 листопада 1995 року (а.с. 20-21).

Дошлюбне прізвище ОСОБА_1 - « ОСОБА_1 », яке вона змінила на « ОСОБА_1 » у зв`язку з укладенням 28 грудня 1985 року шлюбу з ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 28 грудня 1985 року Відділом РАЦС Красногвардійського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 1099 (а.с. 16).

Батьками позивача ОСОБА_1 є: батько - ОСОБА_12 , мати - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 19 квітня 1965 року Кіровським районним бюро РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 2114 (а.с. 17).

15 липня 2014 року матір`ю позивача - ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 5-827, згідно з яким ОСОБА_2 усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, що належатимуть їй, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 75).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 06 жовтня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1838 (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 1999 року, виданого Дніпропетровським державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці згідно з розпорядженням від 02.11.1999 року № 6623, право власності зареєстровано в МБТІ та записано у реєстрову книгу за № 434п-441-488 (а.с. 87).

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповіт ОСОБА_2 від 15 липня 2014 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 5-827, є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60355160 від 28 травня 2020 року, номер у спадковому реєстрі - 56308220 (а.с. 72-73).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У частині 1 статті 1269 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

28 травня 2020 року позивач звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 (а.с. 66), у зв`язку з чим 28 травня 2020 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 254/2020 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 65-90), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60355081 від 28 травня 2020 року (а.с. 71).

Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янкової І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 липня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 (а.с. 89). З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що ОСОБА_1 у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 05 квітня 2018 року не подавалась до нотаріальної контори заява про прийняття спадщини та спадкоємцем не надані документи, що підтверджують факт прийняття спадщини спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті ОСОБА_2 .

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач ОСОБА_13 наполягала на тому, що пропустила встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки про наявність заповіту ОСОБА_2 на її ім`я вона дізналась лише 20 березня 2020 року, коли під час прибирання у квартирі матері знайшла серед речей матері даний заповіт, при цьому вони з матір`ю проживали окремо, за життя матір про складання нею заповіту нічого не говорила, а навпаки повідомляла її, що переоформлює квартиру за договором дарування на свою родичку, яка мешкає у м. Торез Донецької області.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З пояснень допитаних під час розгляду справи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом встановлено, що про наявність заповіту ОСОБА_2 від 15 липня 2014 року, складеного на ім`я ОСОБА_1 , останній відомо не було, про наявність вказаного заповіту позивач дізналась лише у березні 2020 року, коли знайшла заповіт у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

При цьому, позивач у позовній заяві наполягала на тому, що за життя ОСОБА_2 повідомляла її, що переоформлює квартиру за договором дарування на свою родичку, яка мешкає у м. Торез Донецької області, що підтвердив також допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_4 .

Доказів, які б спростовували вищевказані обставини, матеріали справи не містять.

Вищезазначені обставини додатково підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_14 (а.с. 33).

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що позивач дізналась про наявність вищевказаного заповіту ОСОБА_2 лише у березні 2020 року та пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , з поважної причини.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 з поважної причини пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , суд вважає за можливе визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , - два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 1216, 1220, 1233, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , - два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез