ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/208/20 Справа № 209/3315/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2019 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року №209/3315/15ц, 4с/209/4/19 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить:

-відновити строк на подачу скарги на бездіяльність Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській обл.;

-зобов`язати Центральний ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській обл. виконати ухвалу № 209/3315/15-ц, № 4-с/209/8/18 від 31 серпня 2018 року Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, видати постанови про відновлення виконавчого провадження, завірені печаткою і без вимоги п. 3: «Без вимоги вдруге надати дублікат виконавчого листа».

В обґрунтування скарги зазначив, що КС «Флагман» на протязі десяти років не повертає його депозити. Рішеннями Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська на його користь було стягнуто: за виконавчим листом № 2/56/2012 від 27 лютого 2012 року 7893,81 грн., за виконавчим листом № 209/554/15-ц, № 2/209/718/15 від 13 березня 2015 року 2601,92 грн., за виконавчим листом № 209/3315/15-ц, № 2/209/1522/15 від 08 вересня 2015 року 4429,20 грн., всього на загальну суму 14924,93 грн., проте до теперішнього часу жодної копійки не було повернуто. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року у справі № 209/3315/15-ц, провадження № 4-с/209/8/18 було частково задоволено його скаргу на дії головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській обл. До теперішнього часу ВДВС не виконав ухвалу суду від 31 серпня 2018 року. Бездіяльністю Центрального ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській обл. порушено його права та законні інтереси.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року у справі №209/3315/15-ц, провадження № 4-с/209/8/18 було частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Юдіної Ірини Михайлівни. Було виключено з текстів постанов головного державного виконавця Центрального ВДВС міста Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Юдіної Ірини Михайлівни ВП №50725209 від 15 березня 2018 року, ВП №32157634 від 15.03.2018 року, ВП №48210363 від 09 липня 2018 року п.3: "Стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов`язати у місячний строк з дня надходження постанови пред`явити його до виконання". А також зобов`язано Центральний ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області надіслати ОСОБА_1 по пошті на його адресу: АДРЕСА_1 , постанову про відновлення виконавчого провадження по виконавчим провадженням № 209/3315/15-ц, 2/56/2012, 209/554/15-ц, виданим Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відповідно 15 вересня 2016 року, 03 квітня 2012 року, 22 червня 2015 року про стягнення з КС "Флагман" на його користь відповідно 4429,20 грн., 7893,81 грн., 2601,92 грн., належним чином завірені печаткою та без вимоги вдруге надіслати виконавчі листи.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Проте, матеріали цивільної справи № 209/3315/15 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Флагман" про захист справ споживачів, про стягнення індексу інфляції 3% річних не містять відомості отримання Центральним відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що оскільки на сьогоднішній день відсутні докази отримання Центральним відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року у справі № 209/3315/15-ц, скарга на бездіяльність уповноважених осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з приводу невиконання вказаної ухвали суду задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив п.3 ст. 222 ЦПК України та своєчасно не надав ВДВС ухвалу №209/3315/15ц, 4с/209/8/18 від 31.08.2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, колегія суддів ставиться критично, оскільки в матеріалах справи (а.с.215) є супровідний лист з вихідним номером суду про направлення на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року.

Також, на аркуші справи 216 знаходиться конверт з рекомендованим листом з повідомленням, від 16.09.2018 року, який повернувся на адресу суду з відміткою ПАТ Укрпошта (за закінченням зберігання).

Разом з тим, за правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

А тому, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо зобов`язання та контролювання суду першої інстанції стосовно направлення процесуальних документів сторонам по справі та виконання рішень суду.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича