Справа№ 328/2171/20
02.12.2020
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2020 року м. Токмак Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Гавілей М.М.,

при секретарі судового засідання - Корольковій К.М.,

представника заявника - адвоката Караван О.Д.

представника Токмацького районного відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області - Зайченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу поданої в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Токмацького районного відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Заявлені вимоги обґрунтовує наступним.

Заявник, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Токмак, Запорізької області, республіка УРСР. Його батько - ОСОБА_2 за національністю українець, мати - ОСОБА_3 ( російською ОСОБА_4 ) українка. З самого народження по теперішній час заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року ОСОБА_1 постійно проживав за вищевказаною адресою, крім часу проходження військової служби у період з 07.04.1977 року по 28.10.1978 року, але не змінив радянський паспорт на український. 11.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з непридатністю радянського паспорта до подальшого використання до Токмацького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, але у зв`язку з тим, що його особу було ідентифіковано, але належність до громадянства України не встановлено, у його видачі - відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву з підстав, викладених у заяві та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Токмацького районного відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у судовому засіданні не заперечувала щодо заявлених вимог.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 знає багато років, мешкали в одному районі, разом навчалися в одній школі, ОСОБА_1 з народження мешкає в АДРЕСА_1 , станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року постійно проживав за вказаною адресою, не виїздив за межі країни.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 знає з дитинства, разом вони виросли, останній проживав з батьками по АДРЕСА_1 , станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року постійно проживав за вказаною адресою, не виїздив за межі країни.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі, знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Токмак Запорізької області, республіка УРСР. Його батько - ОСОБА_2 за національністю українець, мати - ОСОБА_3 ( російською ОСОБА_4 ) українка, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 08.07.1980 року.

З самого народження по теперішній час заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою квартального комітету №19 від 09.09.2020 року.

Станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року ОСОБА_1 постійно проживав за вищевказаною адресою, крім часу проходження військової служби у період з 07.04.1977 року по 28.10.1978 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 від 29.10.1976 року.

11.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з непридатністю радянського паспорта до подальшого використання до Токмацького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, але у зв`язку з тим, що його особу було ідентифіковано, але належність до громадянства України не встановлено, у видачі паспорта йому відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, про що свідчить лист Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області №2339-1542/2339.1-20 від 29.08.2020 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року)

проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 8 вказаного порядку зазначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР; в) рішення суду, яке підтверджує факт проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 року) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 року) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У зв`язку з неможливістю іншим чином встановити факт проживання заявника на території України, в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, він вимушений звернутися до суду із даною заявою.

На підставі ч.1 ст.293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Частиною другою даної статі визначено, що суд в порядку окремого провадження розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до частини 1 статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Враховуючи положення зазначених вище норм законодавства, а також не можливість іншим чином довести і підтвердити факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, факт, який просить суд встановити заявник, має юридичне значення, так як надасть можливість підтвердити належність до громадянства України та отримати паспорт громадянина України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,5, 258, 265, 273, 315, 318 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Токмацького районного відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Токмак Запорізької області Україна постійно проживав на території України станом на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року та набрання чинності Законом України «Про громадянство» від 13 листопада 1991 року №2235 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: