Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6087/20 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 70 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м.Житомира, ухвалене 15 липня 2020 року суддею Зосименком О.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 22 липня 2020 року,

у справі № 295/6087/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на своє утримання у зв`язку із продовженням навчання у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що вона є студенткою першого курсу денної форми навчання у Технічному університеті в м.Кошице Словацька Республіка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 липня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання у розмірі 1/5 частин з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 22 травня 2020 року і до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення повнолітньою дочкою двадцяти трьох років.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить змінити вказане судове рішення, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь дочки з 1/5 до 1/20 частини його заробітку (доходу).

На його думку, суд не врахував подані ним докази, які вказують на неможливість ним надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/5 частини його заробітку з огляду на наявність у нього трьох неповнолітніх дітей, непрацюючої дружини, яка здійснює постійний догляд за сином, який як особа з інвалідністю потребує витрат на лікування та реабілітацію після оперативного втручання, наявність у дружини кредитних зобов`язань, які виникли у зв`язку із захворюванням та лікуванням сина.
Вважає, що рішення суду ставить його сім`ю у скрутне становище, а отримувані повнолітньою дочкою аліменти перевищуватимуть частку його заробітної плати, що припадає на нього та кожного з членів його сім`ї.

Також зазначив, що позивачка не погоджувала з ним вибір місця навчання та можливість понесення ним витрат на її навчання за кордоном, коли з огляду на його статус учасника бойових дій вона могла мати пільги на навчання в Україні.

Вказав на можливість надавати матеріальну допомогу дочці в розмірі 1/20 частини його доходу, що складатиме більше ніж 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 2197 грн.

У відзиві ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 206-207). Послалась на можливість відповідачем надавати їй матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі та надання ним нотаріально посвідченої згоди на проживання її в гуртожитку університету с. Кошице Словацької республіки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання Технічного університету в м. Кошице Словацька Республіка, машинобудівельний факультет. Термін навчання закінчується 30.06.2022. Позивачка зареєстрована та проживає з матір`ю у АДРЕСА_1 (а.с. 7, 11). Відповідно до договору про проживання та додаткової угоди №1 до договору на проживання № вбачається, що позивачка несе витрати на проживання у гуртожитку (а.с.30-39, 162-165). Надані нею до позовної заяви докази також підтверджують понесення нею витрат на проїзд до місця навчання (а.с. 42-51). Мати позивачки ОСОБА_3 не працює, з 12.11.2019 їй розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с. 55-56).

До досягнення позивачкою повноліття згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2009 у справі № 2-4539/09 на її утримання з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягувалися аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру (а.с.158).

Також судом встановлено, що на утриманні відповідача перебуває троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.70), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.71), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.72).

Неповнолітньому ОСОБА_4 у 2014 році здійснено трансплантацію нирки, він спостерігається у лікаря та отримує консультації у 2-й дитячій клінічній лікарні у м.Мінськ (Білорусія). Консультації відбуваються один раз на рік, у зв`язку з чим здійснюються витрати на проїзд, проведення аналізів (а.с. 75-94, 96-97).

Згідно з довідкою Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирської міської ради від 12.06.2020 №818 з 27.06.2018 по 26.09.2019 багатодітна сім`я ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом з метою надання комплексної соціальної допомоги у зв`язку із важкою хворобою дитини. На даний час сім`я продовжує перебувати на обліку Центру сімей, у яких наявні складні життєві обставини (а.с. 98).
Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуває на квартирному обліку, житлом за рахунок МОУ не забезпечувався (а.с. 101, 137).

Згідно декларацій про доходи ОСОБА_1 отримав: у 2018 році компенсацію за піднайом житла в розмірі 42075 грн, його заробітна плата за основним місцем роботи склала 200882 грн, матеріальна допомога - 1265 грн, благодійні допомоги за звітний період - 36940 грн; у 2019 році компенсацію за піднайом житла в розмірі 45900 грн, його заробітна плата за основним місцем роботи склала 284708 грн, матеріальна допомога - 1295 грн. Фінансові зобов`язання у відповідача та у членів його сім`ї за 2018-2019 роки відсутні (а.с. 128-136, 145-151).

Дружина відповідача ОСОБА_7 працювала з 02.10.2006 по 26.03.2018 у ТОВ «СВАН 2005» (а.с. 99-100).

Згідно довідки АТ «Альфа-Банк» від 12.06.2020 ОСОБА_7 відкрито карткові рахунки № НОМЕР_2 , по якому кредитний ліміт становить 16800 грн, а доступна сума на рахунку 2163,36 грн та № НОМЕР_3 , по якому кредитний ліміт становить 13500грн, а доступна сума на рахунку 2228,03 грн (а.с. 120).

З довідки про грошове забезпечення №10/316 від 12.06.2020 вбачається, що з відповідача у період березень-травень 2020 року за місцем роботи утримувались аліменти у сумі по 4510,58 грн щомісячно, нараховане грошове забезпечення всього склало 70054,27 грн, в тому числі: у березні 22896,36 грн, у квітні 23944,75 грн, у травні 23213,16 грн (а.с. 137).
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача матеріальної допомоги на утримання дочки в розмірі 1/5 частини його доходу щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років.

Доводи відповідача про те, що судом при вирішенні спору не враховано наявність у нього трьох неповнолітніх дітей, один з яких є особою з інвалідністю та потребує лікування, є безпідставними, спростовуються змістом оскаржуваного рішення, яким позов з огляду на такі обставини задоволено частково.

Посилання ОСОБА_1 на неможливість працевлаштування його дружини ОСОБА_7 у зв`язку з необхідністю постійного догляду за сином ОСОБА_8 , наявність у неї кредитних зобов`язань у зв`язку з лікуванням сина та його реабілітацією на правильність висновків суду не впливає. Необхідність утримання працездатної дружини належними доказами відповідач не підтвердив. Окрім того, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_7 з 28.08.2007 по 12.07.2025 призначена державна соціальна допомога на дитину-інваліда ОСОБА_4 до 18 років (а.с. 74). Також не підтверджена належними доказами необхідність на час пред`явлення даного позову постійного догляду за дитиною з інвалідністю.

Як свідчать матеріали справи з відповідача на утримання дочки до досягнення нею повноліття стягувались аліменти у розмірі 1/5 частини його доходу. Аліменти у такому розмірі він щомісяця сплачував та питання відповідно до ст. 192 СК України про зменшення їх розміру, починаючи з 2009 року, у тому числі у зв`язку з необхідністю лікування та реабілітації дитини з інвалідністю, не ставив. Тому, посилання відповідача на неможливість сплати аліментів у визначеному судом розмірі є безпідставними.

Навчання ОСОБА_2 на денному відділенні навчального закладу, який знаходиться за кордоном, об`єктивно перешкоджає їй займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, та, одночасно з цим, вимагає від неї необхідності купувати канцелярські вироби, підручники та інші необхідні для навчання речі, оплачувати необхідні для навчання послуги, здійснювати витрати на проїзд до місця навчання, оплату гуртожитку.

Окрім того, відповідач надав згоду на проживання дочки у гуртожитку Технічного університету в м. Кошице Словацької Республіки в період навчання у вищому навчальному закладі, а тому доводи апеляційної скарги щодо непогодження з ним місця навчання та можливість понесення ним витрат на її навчання за кордоном є безпідставними. Зазначені обставини підтверджуються наданою позивачкою нотаріально посвідченою заявою від 15.03.2019, підписаною відповідачем, яка приймається судом апеляційної інстанції як доказ, що наданий на спростування доводів апеляційної скарги.

Наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Дана справа згідно п. 3 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 04 грудня 2020 року.