Справа № 643/6190/20
Провадження № 2/643/2744/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020

24 листопада 2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Сугачової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат, виплаканих хворобами та інвалідністю батька, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить стягнути з останніх солідарно на користь позивача грошові кошти у твердій грошовій сумі в розмірі 7615,89грн., витрачені позивачем за період з 22.06.2017 по 06.05.2019 на придбання ліків, медичних виробів і медичних послуг.

Вимоги позову мотивує тим, що є інвалідом 2-ї групи з 10.06.2008 після перенесеного у листопаді 2006 інфаркту серця. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 позивачу присуджено аліменти із старшого сина ОСОБА_3 в розмірі 605грн щомісячно, з 01.12.2016 Дзержинським ВДВС проіндексовані до 2113грн. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 позивачу присуджено з молодшого сина ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди. Позивач є хворим на низку хронічних захворінь, є непрацездатним, має щомісячний дохід у 4113грн., який складається із пенсії по інвалідності 2000грн. та аліментів від старшого сина ОСОБА_3 в сумі 2113грн. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 з ОСОБА_2 стягнуто додаткові витрати на утримання позивача в розмірі 300грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2015, між тим ОСОБА_2 сплачено лише 1931грн., заборгованість станом на 31.03.2020 становить 14569грн. Рішенням Московського районного суду м. Харкова 14.01.2019 з ОСОБА_2 стягнуто додаткові витрати в розмірі 285грн. щомісячно, починаючи з 24.09.2018 на придбання позивачем ліків «діабетом» і тест-смужок для глюкометра, але відповідачем допущена заборгованість станом на 31.03.2020 у розмірі 351,50грн. За цим же рішенням суду відповідачем ОСОБА_3 допущена заборгованість станом на 31.03.2020 у розмірі 2061,50грн. Позивач також зазначає, що відповідачі матеріально забезпечені та мають можливість виплачувати грошові кошти на додаткові витрати.

Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.

Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

З боку відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні заперечують проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та недоведеними. Позивач лише у вказаній у позові період неодноразово та систематично звертався до суду з позовами про стягнення додаткових витрат. Позивач за вказаний ним період отримав від ОСОБА_3 суму додаткових витрати в розмірі 9086,42грн., не враховуючи аліменти та інші виплати. Рецепти та призначення лікарів не відповідають наказу МОЗ України від 19.07.2005 №360. Згідно Постанови №1303 КМУ від 17.08.1998 особи з інвалідністю у разі амбулаторного лікування за рецептами лікарів отримують лікарські засоби безоплатно, при цьому, позивачем не надано доказів про неможливість пільгового отримання ліків. Крім того, відповідачі зазначають, що позивач зловживає своїм правом звернення до суду з численними позовами через звільнення від сплати судового збору, веде нездоровий образ життя всупереч медичним рекомендаціям, не має достовірної інформації щодо матеріального стану синів та їх родин тощо. Позовні вимоги не пов`язані із винятковими обставинами у житті позивача, а тому просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач скористався правом надання відповіді на відзив, із якого вбачається, що заявлені позовні вимоги не розглядалися іншими судами, а тому не є тотожними, відрізняються періодами, сумами. Також зазначив, що рецептів на придбання ліків не має, т.я. у переліку безкоштовних і пільгових ліків таких лікарських препаратів не має, а призначення лікарів не суперечить чинному законодавству.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, встановлено що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вбачається із судових рішень та не оспорюється сторонами.

Позивачу ОСОБА_1 , 1959 року народження, встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, інвалідність встановлена з 10.06.2008 безстроково.

З 06.09.2011 позивач звільнений згідно ст. 38 КЗпП, на даний час не працює, отримує пенсію в розмірі 2000грн., аліменти від ОСОБА_3 в розмірі 2113грн.

Такі обставини підтверджено копіями довідки серії 12 ААА № 684737 МСЕК від 13.07.2017, трудової книжки, виписокіз «Приватбанку», «Ощадбанку» (а.с. 17,18,73-79).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання останнього в розмірі 605грн. щомісячно, починаючи з 10.03.2009 з подальшою індексацією.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.20106 роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (ст.206 СК України).

Отже, виходячи із вищезазначених положень закону, вбачається, що суд може задовольнити вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатних батьків лише у виняткових обставинах, таких як тяжка хвороба, інвалідність або немічність позивача. Виняткові обставини обумовлюються фізичним станом матері або батька.

Із наданих позивачем медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 встановлений діагноз: ішемічна хвороба серця; стабільна стенокардія напруги 111ФК, пост інфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, псоріаз, діабетична катаракта обох очей, бронхіальна астма тощо (т.1а.с. 26-103).

Також встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду з позовами про стягнення з синів додаткових витрат на своє утримання.

Так, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 одноразово стягнуто додаткові витрати на утримання ОСОБА_1 в розмірі 13250грн. та додаткові витрати в розмірі 1700грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.2015 і до покращення стану здоров`я ОСОБА_1 , а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_1 в розмірі 300грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.2015 і до покращення стану здоров`я ОСОБА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування на придбання в період з 01.01.2014 по 21.02.2017 ліків, медичних виробів та медичних послуг грошові кошти у розмірі 19489,76грн., розстрочивши виплату грошових коштів на шість місяців по 3248,29грн. на місяць, починаючи з 01.02.2017, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування на придбання в період з 01.01.2014 по 21.02ліків, медичних виробів та медичних послуг грошові кошти у розмірі 19489,76грн., розстрочивши виплату грошових коштів на двадцять чотири місці по 812,07грн. на місяць, починаючи з 01.02.2017.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.08.2017 рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 залишено без зміни.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі по 1083,58грн. з кожного, сплачені ОСОБА_1 в період з 09.02.2017 по 27.04.2017 на придбання ліків, медичних виробів та медичних послуг.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, що викликані тяжкою хворобою та інвалідністю, починаючи з 15.06.2017 - відмовлено у повному обсязі.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 01.08.2018 рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2018 залишено без зміни.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2019 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на придбання ліків, медичних виробів та медичні послуги за період з 21.05.2018 по 11.10.2018 в сумі 3815,92грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, викликані тяжкою хворобою за період з 21.06.2017 по 12.05.2018 в сумі 2635,25грн., а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, викликані тяжкою хворобою за період з 21.06.2017 по 12.05.2018 в сумі 2635,25грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2019 в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно додаткових витрат в сумі 1342грн. щомісячно, починаючи з 26.09.2018 та про стягнення з ОСОБА_3 з 28.09.2018 додаткових витрат в розмірі 277грн. щомісячно - відмовлено в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05.11.2019 рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2019 залишено без змін.

Далі, позивачем у підтвердження своїх доводів надані копії медичних документів, із яких вбачається про рекомендації лікарів щодо призначення певних ліків, інструкції до ліків тощо.

Із наданих копій чеків на придбання ліків вбачається період придбання ліків 22.06.2017 і 30.10.2017 на суму 752,41грн.; 30.03.2018 та 02.05.2018 на суму 738,74грн.; 08.05.2018 та 12.05.2018 на суму 922,43грн.; 12.05.2018 на суму 399,16грн.; 22.03.2019 та 07.04.2019 на суму 685,90грн.; чекі за період з 01.11.2018 по 19.02.2019 на суму 3740,96грн.; 19.04.2019 та 06.05.2019 на суму 436,29грн. ( т.1 а.с.109-115 ).

При цьому, позивач, не зважаючи на прийняті раніше рішення суду про стягнення з відповідачів додаткових витрат по 12.05.2018, просить стягнути додаткові витрати з 22.06.2017.

Далі, із наданої медичної документації вбачається встановлення позивачу певних діагнозів, рекомендацій лікарів із значенням медикаментозних препаратів, між тим такі документи датовані 2006, 2016, 2017, 2018 та з квітня 2019 протягом всього року, що не стосується періоду позовних вимог, а також мають місце документи без дати.

Отже, аналізуючи такі докази суд, без спеціальних знань в галузі медицини та фармакології позбавлений можливості встановити які саме ліки призначені для лікування захворювань в області кардіології, дерматології та інших хронічних захворювань та які медичні препарати позивачем придбались безпосередньо за рекомендаціями лікарів у період з травня 2018 по 06.05.2019.

Крім того, із наданих чеків на придбання ліків не можливо встановити яка кількість ліків в упаковці, скільки необхідно препаратів вживати, тощо.

Згідно з вимогами ст. ст. 76,77, 79, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які в своєї сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи надані позивачем докази в обґрунтовування додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю щодо періоду стягнення та їх розміру, суд не вважає належними та достатніми.

Доказів наявності виключних обставин, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатного батька, також не надано.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І,ІІ чи ІІІ групи (ч.3 ст. 75 СК України).

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Крім того, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

Встановлено, що позивач на час звернення до суду отримує пенсію в розмірі 2000грн. та аліменти від ОСОБА_3 в розмірі 2113грн.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2018» встановлено прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність; з 01.01.2018 - 1373грн., з 01.07.2018 - 1435грн., з 01.12.2018 - 1497грн.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2019» встановлено прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність; з 01.01.2019 по 30.06.2019 - 1497грн.; з 01.07.2019 по 30.11.2019 - 1564грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - 1638грн.

Позивач додатково надає копію рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2020, яким змінено розмір аліментів, визначений рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька ОСОБА_1 , зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 до 400грн., щомісячно, з відповідною індексацією відповідно до Закону.

Отже, не зважаючи на змінений розмір аліментів на користь позивача з подальшою індексацією, позивач забезпечений прожитковим мінімумом.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 має двох малолітніх та одну неповнолітню дитину, за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.09.2013 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину. Відповідач ОСОБА_2 має низку хронічних захворювань (т.1 а.с.228-234,т.2 а.с.1-4).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позову ОСОБА_1 є безпідставними, належним чином не доведеними, а тому у суду відсутні підстави для їх задоволення.

Доводи відповідачів не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

В задволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Суддя: