УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 червня 2018 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

11 листопада 2020 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного рішення, посилаючись на те, що йому не було відомо про розгляд справи в суді, будь-яких судових повісток він не отримував, про існування судового рішення дізнався лише 27 жовтня 2020 року після ознайомлення його представника адвоката Хмаріної О.В. з матеріалами цивільної справи та отримання копії судового рішення у суді. Зазначив, що з вищевказаним рішенням він не згоден, а саме не згоден з розрахунком заборгованості наданим позивачем, визнає його частково.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 20.10.2020 року та ордеру серії ДН №112791 від 20.10.2020 року, в судове засідання не з`явились, надали заяву, за якою просили провести розгляд заяви за їх відсутності та скасувати заочне рішення, посилаючись на неотримання відповідачем судових викликів, через те, що за зазначеною в позовній заяві адресою він не мешкає більше 10 років, а також на незгоду з нарахуванням боргу.

Представник позивача по справі Смирнова Н.В., яка діє на підставі довіреності від 03.06.2020 року, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення розгляду у її відсутність, заперечувала проти скасування заочного рішення, стверджувала, що відповідачу було відомо винесення вказаного судового рішення, його не оскаржував. Та після відкриття державним виконавцем Кальміуського ВДВС виконавчого провадження відповідач сплачував заборгованість протягом 2019-2020 років, про що надала підтверджуючі документи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 червня 2018 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за договором б/н від 14.01.2008 року в розмірі 26820,60 грн., а також судовий збір в розмірі 1436,21 грн.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Зі змісту статті 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення може бути скасоване лише за наявності двох підстав, визначених у ст.288 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному, повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна мати місце у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Лише за наявності двох підстав, визначених у ст.288 ЦПК України, можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку. Вказана правова позиція при перегляді заочного рішення підтверджується в листі Верховного Суду України від 01.05.2007 року «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах».

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи спростовується матеріалами справи, з яких убачається, що адресою реєстрації ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_1 , про що свідчать анкета-заява від 14.01.2008 року, заповнена при укладанні оспорюваного кредитного договору та підписана особисто ОСОБА_1 , копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 15.04.2006 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з відміткою прописки за вищевказаною адресою з 29.03.2007 року, а також інформацією відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 06.04.2018 року.

Судом на зазначену адресу відповідача неодноразово спрямовувались судові повістки рекомендованою поштою з повідомленням, які повертались до суду із позначкою «із закінченням терміну зберігання». На повернутих до суду конвертах працівником пошти зазначалось, що адресатові залишались повідомлення про необхідність отримати відправлення у відділенні пошти. Однак, ОСОБА_1 не виконав дій, спрямованих на отримання зазначених конвертів, у в`язку з чим вони і повернулись у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відомостей з відміткою про не проживання відповідача за вказаною адресою не надходило.

Статтею 13 ЦК України встановлено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності з вимогами ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 мешкав на час розгляду справи за іншою адресою, а не за місцем реєстрації, суду не надано.

Щодо твердження заявника про те, що оскаржуваним рішенням суду від 01.06.2018 року, з нього стягнуто необґрунтовану суму боргу, суд зазначає, що відповідно до наданих позивачем розрахунків боргу, з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором б/н від 14.01.2008 року у розмірі 26820,60 грн., яка складається зі заборгованості за кредитом 288,89 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 26531,71 грн. Нарахування вказаних сум підтверджено належними розрахунками та обґрунтовано вимогами позивача, як кредитора.

При цьому, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2018 року, в провадженні державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Полонської Я.А. перебуває ВП №57881737 по виконанню виконавчого листа по справі №264/1514/18.

Постановою державного виконавця від 22.07.2019 року, в межах виконавчого провадження №57881737, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (адреса мешкання АДРЕСА_1 ).

За наданою суду довідкою, з боржника ОСОБА_1 з 22.07.2019 року по 03.12.2020 року стягується заборгованість на користь ПАТ «Приватбанк», станом на 03.12.2020 року залишок боргу складає 3688,65 грн. Відрахування проводились із заробітної плати боржника через ПрАТ «ММК ім.Ілліча».

Отже, з липня 2019 року із заробітної плати відповідача здійснюються відрахування для погашення заборгованості за рішенням суду, що спростовує твердження останнього про обізнаність щодо існування судового рішення лише 27.10.2020 року.

За цей час, ані вищевказане судове рішення, ані дії щодо його виконання ОСОБА_1 не оспорював.

Таким чином відповідач не навів поважних причин неявки до суду, причин неотримання судових повісток та не надав доказів, які мають значення для справи та ухвалення рішення, протилежного заочному.

За таких обставин справи, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити заявникові, що відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Суддя: Т. В. Пустовойт