Справа № 204/9056/19
Провадження № 2/204/533/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.

за участю секретаря Легостаєвої А.Д.,

за участю представника позивача адвоката Павленко І.О.,

за участю представника відповідача адвоката Токарєва В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл домоволодіння та виділення в натурі 1/2 частини домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, після неодноразових уточнень позовних вимог, просив ухвалити рішення, яким розділити домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши співвласнику-1, ОСОБА_1 квартиру №1 з наступними приміщеннями в прибудові літ. а-1: 1-7 частина кухні - площею 3,5 кв.м.; приміщеннями в прибудові літ. А1-1: 1-7 частина кухні - площею 6,0 кв.м.; приміщеннями в прибудові літ. А2-1: 1-8 передпокій - площею 8,2 кв.м.; 1-9 житлова кімната - площею 17,8 кв.м. разом: 26,0 кв.м.; надвірні будівлі та споруди: - сарай літ. Д; - сарай літ. Є; - частина огорожі №1 (4,2 п.м.); -1/2 частина вимощення І; - огорожа №7; Ринкова вартість кв.№1 з надвірними будовами та спорудами, 1 співвласника, 1/2 частки - 295 943,50 грн., що відповідає ідеальній частині; а співвласнику-2 - ОСОБА_2 виділити квартиру №2 з наступними приміщеннями в прибудові літ. а-1: 1-1 передпокій - площею 3,0 кв.м.; приміщеннями в прибудові літ. А1-1: 1-2 коридор - площею 6.1 кв.м.; 1-3 санвузол - площею 4.6 кв.м.; разом: 10,7 кв.м.; приміщеннями в житловому будинку літ. А-1: 1-4 житлова кімната - площею 17.8 кв.м.; 1-5житлова кімната - площею 8.2 кв.м.; 1 -6 житлова кімната - площею 9,6 кв.м.; разом: 35,6 кв.м., надвірні будівлі та споруди: - ганок; - частина огорожі №1, 1/2 частина вимощення І; - гараж літ. Б; - погріб з шийкою літ. В; - сарай літ. Е; - колодязь №3; - огорожа №4; - огорожа №5; - огорожа №6;. - хвіртка №2; Ринкова вартість кв. №2 з надвірними будовами та спорудами співвласника-2, 1/2 частки - 295 943,50 грн., що відповідає ідеальній частині. При даному розподілу необхідно провести наступні переобладнання: - віконний отвір обладнати в дверний в прим. 1-8 з улаштуванням подвійних дверей; закласти дверний отвір між прим. 1-7 та 1-2; -приміщення 1-6 (9,6 кв.м.) обладнати під кухню; демонтувати перегородку між приміщ. 1-8 та 1-9; - встановити перегородку між прим. 1-8 та 1-9 з улаштуванням дверного отвору; пробити віконний отвір в приміщ. 1-9; - обладнати санвузол для співвласника-1 в прим, сараю літ. Д; - у разі необхідності забезпечити співвласнику-1 вільний доступ до колодязя №3 або улаштувати окрему систему водопостачання; спільне користування системою водовідведення або улаштувати окремі системи, тощо.

В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями, після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори сторонам видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.08.2018 р. по 1/2 частці спадкового майна кожному. Спадкове майно (домоволодіння), розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку (А-1), житловою площею 61,6 кв.м., загальною площею 84,8 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами (Б-гараж, В - погріб з шийкою, Д, Є - сараї, Е - котельня, № 1-7 - споруди, І - мостіння) на земельній ділянці площею 1076 кв.м. Таким чином, Позивач та Відповідач по справі, є співвласниками спірного домоволодіння, зокрема по 1/2 частки у праві спільної часткової власності. До тепер позивачу чиняться перешкоди щодо користування своєю власністю та вселення, в зв`язку з чим, 10.06.2020 р. Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення щодо його вселення 204/4744/19. В добровільному порядку розподілити домоволодіння по АДРЕСА_1 Відповідач не бажає, тому позивач вимушений звернутися до суду. Згідно висновку експертизи, призначеної ухвалою суду, визначено можливий варіант виділення зазначеної частки в натурі, який позивач просить застосувати суд.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому заперечувала проти задоволення позову, зазначала, що визначені варіанти поділу домоволодіння здійснені експертом без врахування будівельних, санітарних норм та особливих потреб її дитини-інваліда, окрім того, позивачем не було отримано дозволу виконавчого комітету органу місцевого самоврядування на відповідні будівельні роботи. Також зазначила, що існує ризик руйнування будинку, внаслідок зміни газо-,водо-, та електричних мереж.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, окремо в письмових дебатах звертала увагу суду, що дотримання прав інших осіб, яких поселила до будинку ОСОБА_2 не може здійснюватися шляхом ігнорування права співвласника на володіння та розпорядження своїм майном.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач є власниками по 1/2 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку (А-1), житловою площею 61,6 кв.м., загальною площею 84,8 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами (Б-гараж, В - погріб з шийкою, Д, Є - сараї, Е - котельня, № 1-7 - споруди, І - мостіння) на земельній ділянці площею 1076 кв.м.

Зазначене майно набуто сторонами у якості спадщини, після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори сторонам видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.08.2018 р. по 1/2 частці спадкового майна кожному.

Отже, судом встановлено та сторонами не оспорюється, що право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано в рівних частках за позивачем та відповідачем.

Зазначені частки домоволодіння, належних сторонам, в натурі не виділені.

Згідно Акту про фактичне проживання від 26.12.2020 року, складеного головою квартального комітету № 49 ОСОБА_4 , членом квартального комітету № 49 ОСОБА_5 та сусідки ОСОБА_6 , в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають: ОСОБА_7 (донька відповідача), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід І групи, самостійно не пересувається, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (онуки відповідача), разом з зазначеними особами також проживає ОСОБА_10 (зять відповідача). Також за вказаною адресою зареєстрована сестра відповідача - ОСОБА_11 , яка фактично проживає за іншою адресою. (а.с. 61).

Також, судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2020 року у справі № 204/4744/19, усунуто перешкоди ОСОБА_1 у володінні та користуванні 1/2 частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 у будинок по АДРЕСА_1 .

Зазначене рішення на час розгляду справи переглядається в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (ЄДРСР № 92029479).

Відповідно до Висновку експертів за результатами проведеної згідно ухвали суду від 16.04.2020 року, судової будівельно-технічної, оціночної - будівельної експертизи, №1624/1625-20 по цивільний справі №204/9056/19 (провадження №2/204/533/20) Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 26.06.2020 року, при зіставлені часток співвласників житлового будинку в одиницях площі, об`ємно-планувального рішення житлового будинку з прибудовами, розташування житлового будинку на земельній ділянці з вимогами діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, визначити варіант розподілу житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , враховуючи правовстановлювальні документи та фактичний порядок користування житловим будинком технічно можливо, на розгляд суду запропоновано три варіанти розподілу домоволодіння з наближенням до часток 1/2, два з яких, передбачають відхилення від ідеальних часток зі сплатою відповідної компенсації іншій стороні та один варіант поділу (Варіант №3), який точно відповідає ідеальним часткам співвласників (та на застосуванні якого наполягав позивач), зокрема:

-виділивши співвласнику-1, ОСОБА_1 квартиру НОМЕР_1 з наступними приміщеннями в прибудові літ. а-1: 1-7 частина кухні - площею 3,5 кв.м.; приміщеннями в прибудові літ. А1-1: 1-7 частина кухні - площею 6,0 кв.м.; приміщеннями в прибудові літ. А2-1: 1-8 передпокій - площею 8,2 кв.м.; 1-9 житлова кімната - площею 17,8 кв.м. разом: 26,0 кв.м.; надвірні будівлі та споруди: - сарай літ. Д; - сарай літ. Є; -частина огорожі №1 (4,2 п.м.); -1/2 частина вимощення І; - огорожа №7; Ринкова вартість кв.№1 з надвірними будовами та спорудами, 1 співвласника, 1/2 частки - 295 943,50 грн., що відповідає ідеальній частині;

-виділивши співвласнику-2, ОСОБА_2 квартиру НОМЕР_2 з наступними приміщеннями в прибудові літ. а-1: 1-1 передпокій - площею 3,0 кв.м.; приміщеннями в прибудові літ. А1-1: 1-2 коридор - площею 6.1 кв.м.; 1-3 санвузол - площею 4.6 кв.м.; разом: 10,7 кв.м.; приміщеннями в житловому будинку літ. А-1: 1-4 житлова кімната - площею 17.8 кв.м.; 1-5житлова кімната - площею 8.2 кв.м.; 1 -6 житлова кімната - площею 9,6 кв.м.; разом: 35,6 кв.м., надвірні будівлі та споруди: - ганок; - частина огорожі №1, 1/2 частина вимощення І; - гараж літ. Б; - погріб з шийкою літ. В; - сарай літ. Е; - колодязь №3; - огорожа №4; - огорожа №5; - огорожа №6;. - хвіртка №2; Ринкова вартість кв. №2 з надвірними будовами та спорудами співвласника-2, 1/2 частки - 295 943,50 грн., що відповідає ідеальній частині.

Висновком експертів встановлено, що при даному варіанту розподілу (№3) необхідно провести наступні переобладнання:

- віконний отвір обладнати в дверний в прим. 1-8 з улаштуванням подвійних дверей;

- закласти дверний отвір між прим. 1-7 та 1-2;

- приміщення 1-6 (9,6 кв.м.) обладнати під кухню;

- демонтувати перегородку між приміщ. 1-8 та 1-9;

- встановити перегородку між прим. 1-8 та 1-9 з улаштуванням дверного отвору;

- пробити віконий отвір в приміщ. 1-9;

- обладнати санвузол для співвласника-1 в прим, сараю літ. Д;

- у разі необхідності забезпечити співвласнику-1 вільний доступ до колодязя №3 або улаштувати окрему системуводопостачання; спільне користування системою водовідведення або улаштувати окремі системи, тощо.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Положенням ст.364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 ст.364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Тобто права співвласника, частка якого у спільній частковій власності зменшується захищаються одержанням від інших співвласників грошової компенсації різниці вартості його частки до та після зменшення, тоді як гарантією дотримання його прав виступає попереднє внесення співвласником, який заявив таку вимогу, вартості різниці цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 757/24164/17-ц.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно Інструкції Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомітетом будівництва та архітектури України №127 від 24.05.2001 р., (в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №2 від 08.01.2013 р.) - п.2.2 - Одноквартирні (садибні) житлові будинки складаються із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. Характерними допоміжними приміщеннями будинків є: передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55 (далі Інструкція). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Як роз`яснив Верховний Суд України в постанові від 30.09.2015 р. у справі №6-цс15, - оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".

В Постанові №6-12цс13 Верховний Суд України зробив висновок, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання, тощо.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК).

В постанові від 30.10.2013 р. у справі №6-28013св13 ВССУ, зазначив, що при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування, необхідний дозвіл виконкому місцевої ради, який має бути отриманий до винесення судом рішення, що є обов`язковою умовою згідно з вимогами ст.152 ЖК УРСР. Крім того, до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. Разом з тим, отримання таких висновків після ухвалення рішення суду, є неправильним, так як саме ці висновки повинні давати можливість суду поділити житловий будинок у натурі.

Такого ж висновку дійшов ВССУ у своїй постанові від 30.03.2016 р. у справі 6-36299св15, де суд касаційної інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду до ухвалення рішення необхідного у такому випадку дозволу органу місцевого самоврядування на перебудови і переобладнання, які слід здійснити при виділі і при влаштуванні ізольованої квартири власнику, що виділяється.

При розгляді даної справи, аналізуючи вимоги закону, що регулює спірні правовідносини і надані суду докази, суд дійшов таких висновків.

Переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, відповідно до п. 1 переліку будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ №406 від 07.06.2017 р. не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Так само залишається не визначеним питання влаштування опалення квартири позивача.

Суд враховує, що варіантами поділу домоволодіння, зокрема Варіантом №3, запропонованими експертом, передбачене виділення позивачу у власність котельню-літ.Е та кухню, 1-7 в житловому будинку А-1 (у якій знаходиться газовий котел, що сторонами не заперечувалося), що має наслідком виділення у власність позивача двох джерел опалення будинку, без облаштування відповідних інженерних мереж у квартирі відповідача ОСОБА_2 чи необхідних допоміжних приміщень. Відсутні необхідні документи на влаштування самостійного газопостачання до вказаної квартири, що було б необхідним у випадку виділу ізольованої квартири. Потенційна можливість забезпечувати квартиру електрообігрівом, не береться судом до уваги, оскільки відповідного дозволу на влаштування такого обладнання на даний час матеріали справи не містять. Невлаштування опалення такої квартири також неможливе, виходячи з того, що це зашкодить інтересам співвласника-відповідача.

Крім того, експертом жодним чином не досліджено можливість вирішення питання щодо окремого забезпечення приміщень опаленням, водо-, електро- постачанням та водовідведенням без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі, що в цілому виключає можливість виділення як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 визначеної експертом сукупності приміщень як окремих ізольованих квартир.

Більше того, ОСОБА_2 , згідно висновку експертизи за варіантом №3, може бути виділена належна їй частка лише за умови переобладнання однієї з кімнат в кухню. Разом з тим, такі роботи, як перебудова приміщення в кухню (що означає зменшення житлової площі будинку в цілому) не можна віднести до переобладнань, на які не вимагається отримання відповідної дозвільної документації. Як зазначено експертом виділ частки відповідачу можливий при умові переобладнання приміщення, що означає неможливості виділу частки без такого переобладнання. Влаштування кухні в кімнаті, виділеній відповідачу, вимагає проведення певних робіт, пов`язаних з влаштуванням відповідного обладнання, на що мають бути виготовлені необхідні документи, які надають право на виконання таких робіт, на даний час відсутній дозвіл відповідного органу влади та/або місцевого самоврядування на здійснення такого будівництва (перебудови приміщення в кухню з встановленням приладу споживання газу, тощо), та необхідних висновків відповідних установ (органів).

Також суд зазначає, що висновки експертизи також здійснені без врахування тих обставин, що позивач по справі та член сім`ї відповідача є інвалідами, що висуває додаткові будівельні та санітарно-технічні вимоги, які мають бути враховані під час дослідження питання про можливість поділу домоволодіння та його подальшого користування зазначеними особами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

В свою чергу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, суд не може самостійно вирішувати зазначені питання для виділу співвласникам належних їм часток з будинку, оскільки відповідних клопотань сторонами не заявлено та висновком експерта не охоплено, а тому поділ будинку на дві частини без встановлення зазначених обставин, суттєво порушив би права вказаних осіб та може призвести до неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

За таких обставин, враховуючи Висновок експертизи, інші надані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про неможливість розділу будинку і виділу позивачу та відповідачу належних їм часток в натурі - за запропонованим у висновку експертизи варіантом.

Враховуючи, що суд відмовляє позивачу у позові, то понесені ним судові витрати, в тому числі і понесені ним по оплаті експертизи, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст. 328, 334, 356, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, ст. 12,13,81,141,265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл домоволодіння та виділення в натурі 1/2 частини домоволодіння - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар