Справа № 635/3117/20
Провадження по справі № 2/635/1949/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шинкарчука Я. А.,

при секретарі судового засідання Желізовій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, в якій просить суд зменшити раніше визначений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21.02.2019 року розмір аліментів та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1 / 6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 1 / 4 частини всіх видів доходів за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21.02.2019 року.

Позовна заява мотивована тим, що, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року по справі № 635/7257/18 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю. Змінений розмір аліментів, визначений заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2020 року по справі № 635/692/20 з позивача на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти в розмірі 1 / 4 заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 03 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки на час винесення рішення від 21 лютого 2019 року та відкриття виконавчого провадження позивач не працював, то обчислення суми, що підлягає стягненню, здійснювалось виходячи із середньої заробітної плати працівника для місцевості, де він проживав становить 8100, 00 грн. Відповідно, на даний час сума аліментів, що підлягає сплаті у розмірі 1 / 4 частки всіх видів доходу, становить 2025, 00 грн.

Отже, в теперішній час ОСОБА_1 сплачує аліменти на двох дітей у загальному розмірі 4100, 00 грн щомісячно. Однак не працює, втратив тимчасові підробітки, котрі отримував на сезонних роботах по будівництву, що пов`язано з пандемією корона вірусу, кризою у державі. Майже 4 місця позивач не отримав ніякого доходу, знайти роботу важко, в зв`язку з чим змушений позичати гроші. У разі якщо ситуація не поліпшиться буде вимушений стати до біржі праці та отримати статус безробітного.

Крім того, разом з ОСОБА_1 проживає матір, на операцію якої у травні 2020 року він змушений був позичити гроші. Як до так і після операції на підтримання стану здоров`я матері позивач витрачав понад 2300, 00 гривень щомісячно, а також постійно здійснював догляд за нею, що потребує чимало витрат. ОСОБА_1 знаходиться на дисциплінарному обліку з діагнозом виразка 12 палої кишки, вказаний факт встановлено у рішенні суду від 21 лютого 2019 року.

Позивач позбавлений можливості забезпечити себе та свою сім`ю найбільш необхідним, зокрема їжею, одягом, сплачувати комунальні послуги тощо. Ніякого майна у власності ОСОБА_1 не має. Його дружина ОСОБА_5 не працює та не має ніякого доходу, перебуває вдома, оскільки доглядає доньку, 2013 року народження, і не має можливості офіційно працевлаштуватися та отримувати дохід. З урахуванням зазначеного весь матеріальний обов`язок по забезпеченню другої дитини та дружини лежить на позивачі. Окрім того з ними разом проживає неповнолітній син дружини від першого шлюбу - ОСОБА_6 , 2004 року народження.

На підставі викладеного сплата аліментів у розмірі 1 / 4 частки на кожну дитину від всіх видів доходу, що на двох дітей становить 4100, 00 гривень значно перевищує фактичні доходи позивача та ставить його та його сім`ю в край скрутне матеріальне становище.

Між тим, розуміючи свій обов`язок щодо утримування дитини позивач погоджується сплачувати щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1 / 6 частину всіх видів доходу або 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого законодавством.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Відповідачем ОСОБА_2 наданий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що проти позову заперечує в повному обсязі, з доводами, наведеними у позовній заяві не погоджується виходячи з наступного. Позивач за увесь час, що сторони розлучені не прагнув спілкуватися з сином, хоча нею жодного разу не чинились у цьому перешкоди, навпаки дбаючи про інтереси сина, готова сприяти та створювати усі умови для спілкування з позивачем. Єдина перешкода відсутність бажання у позивача спілкуватись з сином. Позивач не приймає ніякої участі у житті сина, не відвідує батьківські збори, лікарню та інші заклади, не цікавиться його інтересами, проблемами, дозвіллям. ОСОБА_1 ні яким чином в житті їх спільної дитини участі не приймає, не спілкується, не цікавиться справами, не проводить з ним час, аліменти сплачує нерегулярно. Ситуація, яка склалась у світі, у зв`язку з пандемією корона вірусу вплинула на всіх не найкращим чином і на неї також. Відповідач також має обов`язок забезпечувати дитину і себе харчуванням, одягом, сплачувати рахунки за газопостачання, електроенергію, вивіз побутових відходів. Усі витрати, пов`язанні з забезпеченням сину достатнього рівня життя, необхідного для фізичного, розумового та морального розвитку здійснюється за її рахунок і не обмежуються, як у позивача, відповідною сумою аліментів. Діючим законодавством не передбачено звільнення від обов`язку утримувати дітей та не приймати участь у витратах батьків, які не мають майна, або офіційного доходу. Позивач є працездатною особою, не досяг пенсійного віку, не є інвалідом, не має жодних медичних або інших протипоказань для працевлаштування. Тобто відсутні будь - які підстави, що заважають знайти роботу, яка буде відповідати його вимогам. Щодо сплати аліментів позивачем на користь доньки ОСОБА_7 зазначила, що єдиною підставою для звернення до суду з заявою про стягнення аліментів було бажання ОСОБА_1 зменшити виплату аліментів на сина. Позивач підтвердив у своєму позові, що мешкає разом з дружиною, донькою та про необхідність піклування про сина дружини від першого шлюбу. Тобто існування сім`ї не має формального характеру, є змога утримувати дитину іншої людини, однак не має змоги платити аліменти на дитину, біологічним батьком якої є позивач. Між тим, дружина позивача не позбавлена можливості звернутись з позовною заявою до суду про стягнення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, а не вирішувати це питання за рахунок дитини відповідача. Окрім того, вік дитини позволяє дружині позивача працювати. Щодо належного відповідачу майна зазначає, що воно не придбано нею, а подаровано її батьками. У той час, як позивач скаржиться на тяжкий матеріальний стан, однак постійно пересувається за кермом автомобіля.

Позивачем ОСОБА_1 надана відповідь на відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що відзив на позовну заяву вважає необґрунтованим, недоведеним виходячи з наступного. Позивач здійснювала перешкоди у спілкуванні з сином, шляхом звернення до поліції, налаштуванням дитини проти батька (позивача по справі). Позивач не має у власності автомобіля та будь якого іншого майна. На даний час позивач є студентом Мерефянського ПТУ, по спеціальності будівельник, денна форма навчання, термін навчання три роки. Ціль навчання отримання в подальшому роботи та гідну заробітну плату. На підтвердження даного факту позивачем у вересні 2020 року буде надано суду довідка, оскільки навчання починається з 1 вересня 2020 року. Проживання з позивачем дитини дружини від першого шлюбу ним не зазначено у позовній заяві, як підстава для зменшення розміру аліментів. Підставою звернення з даним позовом до суду є погіршення матеріального становища позивача, у зв`язку зі збільшенням витрат, що пов`язані з присудженням йому за судовим наказом сплати аліментів на утримання другої неповнолітньої дитини, а також лікування його та матері. Позивач як батько, має намір забезпечувати всім необхідним обох дітей, в міру своїх фінансових можливостей, не дискримінуючи права жодної з них, так як має батьківські почуття любові та турботи до кожної з них. Розуміючи свій обов`язок щодо утримування дитини позивач погоджується сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 / 6 частину всіх видів доходу або 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого законодавством. З урахуванням зазначеного заявлені позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2020 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивачем ОСОБА_1 надана до суду заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, а також надана довідка державного навчального закладу «Регіональний механіко технологічний центр професійної освіти Харківської області».

Відповідач ОСОБА_2 просить суд розглядати справи у її відсутність, у задоволені позивних вимог відмовити, про що надана нею відповідна заява.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З матеріалі справи вбачається, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року по справі № 635/7257/18 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю. Змінений розмір аліментів, визначений заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини ОСОБА_3 .

Також, відповідно до судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2020 року по справі № 635/692/20 з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнуто аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки збільшились витрати, що пов`язані з присудженням з нього сплати аліментів на утримання другої неповнолітньої дитини, а також на лікування його та матері.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, що виникло у зв`язку із понесеними витратами на лікування та стягненням аліментів на другу дитину.

Додані до позовної заяви копії чеків не підтверджують, що витрати на лікування були понесені саме позивачем ОСОБА_1 , а тому не можуть бути прийняті судом у якості доказів погіршення його майнового стану.

Крім того, суд звертає увагу, що судовий наказ від 26 лютого 2020 року виданий на підставі пункту 4 частини 161 ЦПК України Харківським районом судом Харківської області, яким стягнуті з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, набрав законної сили 26 лютого 2020 року.

У той час, позивачем ОСОБА_1 не подано до суду позову про зменшення розміру аліментів стягнутих на підставі зазначеного судового наказу.

Отже, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Також, факт навчання позивача ОСОБА_1 на І курсі денного навчання, строком до 25 червня 2023 року у державному навчальному закладі «Регіональний механіко технологічний центр професійної совіти Харківської області» не підтверджує погіршення майнового стану позивача, та не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Згідно статті 23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своїх дитини і для суспільства в цілому.

Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також суперечитиме її інтересам.

Таким чином, зменшення розмір аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не можливо без урахування стану здоров`я та матеріального стану позивача, а також інтересів дитини - ОСОБА_3 .

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є працездатною особою молодого віку, має можливість працювати, належних та допустимих доказів щодо обмежень з цього приводу суду не надано.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено підстав позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2020 року, а тому у позові слід відмовити.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 02 грудня 2020 року.

Суддя Я.А. Шинкарчук