Справа № 641/3984/19
Провадження по справі № 2/635/542/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шинкарчука Я.А.,

при секретарі судового засідання Желізовій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» про стягнення спричинених збитків внаслідок дорожньо транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» про стягнення спричинених збитків внаслідок дорожньо транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у загальному розмірі 168 843, 76 грн та моральну шкоду в розмірі 100 000, 00 грн. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Позовна заява мотивована тим, що 25 вересня 2018 року о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN CADDDY» державний номерний знак НОМЕР_1 в районі перехрестя вул. Чернишевська вул. Каразіна в м. Харкові, не виконав вимоги дорожнього знак 2.1 «надати дорогу», внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «LEXUS ES 300h» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим було заподіяно матеріальні збитки. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди водій ОСОБА_1 постраждав та був доставлений до лікарні з діагнозом: забиття м`яких тканин голови, грудної клітини. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року у вчиненні зазначеної ДТП було визнано винним ОСОБА_2 . На момент вчинення дорожньо транспортної пригоди цивільно правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), яке 29 листопада 2018 виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 60 000, 00 грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 22351 від 11 жовтня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS ES 300h» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті ДТП. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 60 000,00 грн. Отже, позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування має право вимагати від відповідача сплати різниці між вартістю робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля і сумою страхового відшкодування, що становить 166 612, 96 грн. На підтвердження проведення відновлювального ремонту автомобіля LEXUS ES 300h» державний номерний знак НОМЕР_2 на загальну суму 270 290, 00 грн позивачем надано: заказ наряд № 34 від 22 травня 2019 року, акт виконаних робіт № 34/22052019 від 05 червня 2019 року, виданих ФОП ОСОБА_3 , виписку є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААБ № 686262. Також, позивач зазначив, що через протиправну поведінку відповідача йому було спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням його автомобілю, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Розмір завданої моральної шкоди у грошовому виразі оцінив у 100 000, 00 грн. Судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн та витрати, які ним понесенні у зв`язку з проведенням оцінювання збитків у розмірі 2 230, 80 грн просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» про стягнення спричинених збитків внаслідок дорожньо транспортної пригоди на підставі частини 1 статті 31 ЦПК України передана для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2019 року позовна заява ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» про стягнення спричинених збитків внаслідок дорожньо транспортної пригоди розподілена судді Шинкарчуку Я.А.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу для усунення недоліків наданий десятиденний строк з дня отримання ним ухвали.

У встановлений судом строк недоліки позовної заяви були усунуті, ухвалою суду від 29 липня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначене проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у даній цивільній справі задоволена. До набрання рішення у цивільній справі №641/3984/19 вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, та встановити заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Зустрічне забезпечення у справі не застосовано.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Рудиком І.І. наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги вважає необґрунтованими виходячи з наступного. Позовні вимоги щодо відшкодування позивачу завданої шкоди в межах страхового ліміту повинні бути пред`явленні до страховика - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відповідно до Звіту № 191554 від 14 листопада 2018 року про розмір відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням зносу , складеного оцінювачем ОСОБА_4 на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» доведений розмір матеріального збитку завданого позивачу складає 75 913, 82 грн, що не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом страхування серії № АК/9842650 від 22 грудня 2017 року, а тому вимоги про стягнення із ОСОБА_2 матеріальної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають. Позивачем до позову не додано жодних доказів фактично понесених ним витрат. Також, при вирішенні справи просить не приймати до розгляду копії документів наданих позивачем на підтвердження проведення відновлювального ремонту автомобіля LEXUS ES 300h» державний номерний знак НОМЕР_2 на загальну суму 270 290, 00 грн, оскільки вказані документи не є належними та допустимими доказами у даній справі. Розмір моральної шкоди на суму 100 000, 00 грн також вважає необґрунтованим. Щодо стягнення судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 230, 80 грн заперечує, оскільки на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі не надано доказів, крім того розмір таких витрат не співмірний із складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження взагалі не відносяться до судових витрат з огляду на те, що висновок вказаного дослідження не є належним доказом, дослідження було проведено позивачем з власної ініціативи не в рамках цивільної справи чи підготовки позову, у висновку відсутнє посилання на те, що його підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок всупереч положенням частини 5 статті 106 ЦПК України. На підставі викладеного представник відповідача адвокат Рудик І.І. просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 100 000, 00 грн визнає частково, а саме у розмірі 2 000,00 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішити з урахуванням заперечень відповідача.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Заява представника відповідача адвоката Рудика І.І. про витребування доказів задоволена. Витребувано від Головного управління ДФС у Луганській області (93400, м. Сєвєродонецьк, вул.Енергетиків, 72) відомості про фактичне місце здійснення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , а також відомості про доходи за ІІ (другий) квартал 2019 року, чи період в який включається дохід отриманий з 22 травня 2019 року по 05 червня 2019 року ФОП ОСОБА_3

26 лютого 2020 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від 09 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у Луганській області надана інформація.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бреславець М.Г. надала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов просить задовольнити у повному обсязі, відповідно до заявлених позовних вимог.

З огляду на те що сторонами було подано пояснення по суті справи, представник відповідача адвокат Рудик І.І. надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутністю відповідача та його представника. При цьому просить не приймати до уваги документи надані позивачем на підтвердження ремонту пошкодженого автомобіля, видані ФОП ОСОБА_5 , оскільки останній не здійснює підприємницьку діяльність на підконтрольній території України, а пояснення позивача щодо здійснення ремонту в смт Комсомольське не відповідає дійсності. Відповідно до сайту «Миротворець» ОСОБА_3 проживає у м. Стаханов Луганської області, яке знаходиться на не підконтрольній Україні території та приймає активну участь в діяльності так званої «ЛНР». Вказані відомості розміщенні в мережі Інтернет на сайті «Миротворець» та перебувають в загальному доступі. Між тим, судом в долучені до матеріалів справи роздруківок із сайту відмовлено. Крім того, інформація, що ФОП ОСОБА_5 здійснює підприємницьку діяльність на підконтрольній України території матеріали справи не містять. А тому, інформація про те, що ОСОБА_1 здійснив ремонт автомобіля та сплатив ФОП ОСОБА_5 готівкою вартість ремонту не відповідає дійсності

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З матеріалі справи вбачається, що 25 вересня 2018 року о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN CADDDY», державний номерний знак НОМЕР_1 в районі перехрестя вул. Чернишевська вул. Каразіна в м. Харкові, не виконав вимоги дорожнього знак 2.1 «надати дорогу», внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «LEXUS ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим було заподіяно матеріальні збитки. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди водій ОСОБА_1 постраждав та був доставлений до лікарні з діагнозом: забиття м`яких тканин голови, грудної клітини.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року у вчиненні зазначеної ДТП було визнано винним ОСОБА_2 .

На момент вчинення дорожньо транспортної пригоди цивільно правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), ліміт відповідальності становив 100 000, 00 грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 60 000,00 грн, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 22351 від 11 жовтня 2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS ES 300h» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті ДТП, яке відбулося 25 вересня 2018 року складає 226 612, 96 грн.

Указана сума визначена експертом без урахування фізичного зносу замінених пошкоджених деталей.

На підтвердження проведення відновлювального ремонту автомобіля LEXUS ES 300h» державний номерний знак НОМЕР_2 на загальну суму 270 290, 00 грн позивачем надані наступні документи: заказ наряд № 34 від 22 травня 2019 року, акт виконаних робіт № 34/22052019 від 05 червня 2019 року, виданих ФОП ОСОБА_3 , виписку є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААБ № 686262.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 09 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у Луганській області 26 лютого 2020 року надана інформація з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_3 за період з 01.04.2019 по 30.06.2019, відповідно до якої за даними Реєстру само зайнятих осіб ОСОБА_3 як фізична особа підприємниць перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДПС у Луганській області (м. Кадіївка), звітність щодо отриманих доходів від підприємницької діяльності за ІІ квартал 20189 року не надав, інформації про фактичне місце здійснення підприємницької діяльності відсутня.

Щодо відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 60 000, 00 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди, а також недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Посилання представника відповідача на те, що позовні вимоги щодо відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди в межах страхового ліміту повинні бути пред`явленні до страховика ПрАТ «СК «ПЗУ України» суд до уваги не приймає виходячи з наступного.

Відносини між відповідачем та ПрАТ «СК «ПЗУ України», яким на час дорожньо транспортної пригоди був застрахований автомобіль «VOLKSWAGEN CADDDY», державний номерний знак НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Договором (полісом) обов`язкового страхування № АК9842650 ліміт відповідальності становив 100 000, 00 грн.

Отже, різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме з врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 22351 від 11 жовтня 2018 року. Відповідно до якого огляд пошкодженого автомобілю поводився в присутності представника власника ОСОБА_1 та другого учасника ДТП ОСОБА_2 , при визначенні вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля враховані пошкодження автомобілю отримані у результаті дорожньо транспортної пригоди 25 вересня 2018 року.

У той час, докази щодо проведеного ФОП ОСОБА_5 відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля LEXUS ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , надані позивачем ОСОБА_1 судом до уваги не приймаються.

Тобто, питання про розмір матеріальних збитків вирішуються в межах заявлених позивачем вимог, які підтверджуються висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 22351 від 11 жовтня 2018 року .

Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно частини 1 статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, суд звертає увагу, що відповідач не погоджується із висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 22351 від 11 жовтня 2018 року про вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику автомобіля ОСОБА_1 на суму 226 612, 96 грн, однак своїм правом на подання клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи не скористався та клопотання про призначення судової експертизи не заявив.

Ураховуючи зазначене, суд на підставі належних доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 несе відповідальність перед позивачем за шкоду, спричинену в результаті ДТП, яка сталася 25 вересня 2018 року, однак відповідальність відповідача згідно зі статтею1194 ЦК України обмежена різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в даному випадку - різницею між вартістю відновлювального ремонту та виплатою страхової компанії в сумі 166 612, 96 грн.

Крім того, відповідно до квитанції TS 800365 від 19.10.2018 року позивачем понесені витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 22351 від 11 жовтня 2018 року у розмірі 2230, 80 грн, які відносяться до суми матеріальної шкоди.

За таких обставин з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкоду в загальному розмірі 168 843, 76 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 100 000,00 грн. суд зазначає наступне.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до пункту 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням с приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП та у зв`язку зі зміною його усталеного способу життя .

Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000, 00 грн. оцінені ним суб`єктивно і є завищеними.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахує характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідним задовольнити їх на суму 5 000, 00 грн.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В частині вимог щодо стягнення 15 000,00 грн за надання правової допомоги, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем, в порушення вимог закону, не надано суду відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли підтвердження, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно змісту статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, тобто із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1 708, 43 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» про стягнення спричинених збитків внаслідок дорожньо транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в загальному розмірі 168 843 (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот сорок три) гривні 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 708 ( одна тисяча сімсот вісім) гривень 43 копійки.

В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

третя особа: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «ПЗУ України», , місцезнаходження за адресою: вул. Січових Стрільців, буд. 40, м. Київ, 04053.

Повне рішення складено 07 грудня 2020 року.

Суддя Я.А. Шинкарчук