Дата документу 03.12.2020 Справа № 313/1365/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3521/20 Головуючий у 1-й інстанції: Кравцов С.О.
Є.У.№ 313/1365/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів: Кримської О.М.,
Дашковської А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
із апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 27.01.2011 сторони уклали кредитний договір №б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, на підставі якої останньому було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 2 000 грн., який неодноразово змінювався. У зв`язку із порушенням позичальником зобов`язань за договором станом на 09.07.2018 він має заборгованість 12 554,84 грн., із яких: 2 646,73 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 9 360,23 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 574,04 грн. штраф (процентна складова).
Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк».
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Банком не доведений ні факт укладання кредитного договору з позичальником, ні наявність заявленої до стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, компенсувати судові витрати. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам. До позовної заяви були додані анкета-заява, довідка про відкриття кредитного рахунку, довідка про встановлення кредитного ліміту, виписка по картковому рахунку. Всі вказані документи є підтвердження позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», проте суд на це уваги не звернув та не надав їм належної оцінки. Крім того, Банк звернув увагу на те, що беззаперечним доказом обізнаності відповідача про наявність у нього кредитних зобов`язань, розміру цих зобов`язань та умови їх погашення є підписана ним довідка про умови кредитування, з використанням кредитки «універсальна», 30 днів пільгового періоду. В зазначеній довідці викладені всі суттєві умови кредитування, зокрема, розмір відсоткової ставки 3% на місць на залишок заборгованості за кредитом, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, процентна ставка на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 4,5%, пільговий період нарахування процентів 30 днів, штрафи та порядок нарахування пені. Крім того, позичальник користувався кредитними коштами, періодично вносив платежі на погашення заборгованості. На думку скаржника, такими своїми діями відповідач визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказав, що Банком не наведено жодних вагомих аргументів, які були б підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, оскільки позивачем не було доведено законність своїх позовних вимог. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
За змістом ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами1, 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
Відмовляючи в задоволені позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.
Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов із порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними погодитися не можна.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Встановлено, що 27 січня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит розміром 2000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковому рахунку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку(а.с.26).
У заяві-анкеті є відмітка про те, що відповідач згодний з тим, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До анкети-заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду за договором з ОСОБА_1 (а.с.6- 21).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 24-25) станом на 09.07.2018 ОСОБА_1 має заборгованість 12 554,84 грн., яка складається з : 2 646,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 9360,23 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 574,04 грн. штраф (процентна складова).
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції зазначив, що заява анкета позичальника від 27 січня 2011 року не містить відомостей стосовно визначеної процентної ставки, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Однак надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів льотного періоду», яка підписана позичальником особисто, містить відомості стосовно визначеної процентної ставки та умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с.21).
Як вбачається із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів льотного періоду» сторони узгодили, що розмір процентної ставки на місяць (нараховується на залишок простроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів на рік) складає 3% (36% на рік), а також розмір пені (1% від заборгованості по процентам або простроченої заборгованості по кредиту)та штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту).
Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку про обізнаність відповідача щодо умов використання кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог не ґрунтуються на зібраних у справі доказах і суперечать фактичним обставинам справи.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим на підставі статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову АТ КБ «Приватбанк», а саме стягнення з відповідача ОСОБА_1 , нарахованих процентів за користування кредиту в розмірі 2 646,73 гривень та штрафів в розмірі 1074,04 гривень.
Надані Банком розрахунки заборгованості за відсотками і штрафами відповідач не спростував, їх розмір підтверджується належними і допустимими доказами.
Вимоги Банку про стягнення з позичальника пені у розмірі 9 360,23 грн. задоволенню не підлягають з огляду на таке.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.
Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Оскільки пеня, яка була нарахована Банком є більшою ніж нараховані відсотки, при цьому банком не стягується сума основного зобов`язання, колегія суддів, вважає, що співмірним та справедливим буде рішення, якщо з відповідача буде стягнута сума узгоджена сторонами сума штрафів в розмірі 1074,04 гривень.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інтонації, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відтак задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в сумі 3720,77 гривень, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за подачу позову до суду першої інстанції складає 522,20 гривень.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню та з урахуванням того, що був сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2643,00 гривень, з ОСОБА_1 , підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1305,50 гривень ( 522,20+783,30 = 1305,50 гривень).

Керуючись ст.ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 у цій справі скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» (МФО:305299, , юридична адреса:01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.01.2011 року в розмірі 3720,77 гривень (три тисячі сімсот двадцять гривень 77 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» (МФО:305299, , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) судовий збір в розмірі 1305,50 гривень (одна тисяча триста п`ять гривень 50 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська