Постанова

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 2-2792/10

провадження № 61-7817св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

представники заявника: Коваль Катерина Пилипівна, Туфекчі Ірина Дмитрівна,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси у складі судді Домусчі Л. В. від 29 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І. від 25 березня 2019 року (в частині видачі дубліката виконавчого листа),

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У листопаді 2018 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі -ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі № 2-2792/10 за позовом першого заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, у зв'язку з тим, що оригінал виконавчого листа щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 був втрачений.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не надав належних та допустимих доказів того, що виконавчий лист, дублікат якого він просить видати, був втрачений при пересиланні. У тому числі не було надано жодного доказу, що вказаний виконавчого лист відповідно до приписів статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» було надіслано державним виконавцем поштою на адресу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Наведені заявником обставини щодо щодо поважності причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є неповажними, оскільки до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що банк із дня пред`явлення виконавчого листа до виконання (приблизно з 2010 року) до звернення до суду із вказаною заявою (листопад 2018 рік) цікавився про рух відповідного виконавчого провадження.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звернення ПАТ «Державний ощадний банк України» до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є наслідком неналежного здійснення заявником своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У квітні 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати зазначені судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції призначив заяву до розгляду на 24 січня 2019 року, але цього дня розгляд справи не відбувся. Більше того, судом першої інстанції 29 січня 2019 року була винесена ухвала, якою у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовлено. Однак, жодних даних і відомостей про розгляд заяви в суді першої інстанції 29 січня 2019 року заявник не отримував, а в силу вимог статті 433 ЦПК України така заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та у десятиденний строк. Зазначене призвело до порушення процесуальних прав банку на подання заперечення на заяву та участь в судовому засіданні. Апеляційний суд, розглядаючи його апеляційну скаргу, також порушив норми процесуального права, розглянувши справу за його відсутності.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 20 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 2-2792/10 за касаційною скаргою ПАТ «Державний ощадний банк України» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2019 року в частині вимог про видачу дубліката виконавчого листа та відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині вимог щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Витребувано матеріали указаної справиз Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2019 року (в частині видачі дубліката виконавчого листа) здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до частини першої та другої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа був призначений судом першої інстанції до судового розгляду на 24 січня 2019 року на 16 год. 20 хв., про що був належним чином повідомлений заявник ПАТ «Державний ощадний банк України».

У матеріалах справи міститься заява ПАТ «Державний ощадний банк України» про розгляд судом першої інстанції вказаної заяви 24 січня 2019 року без участі його представника.

У той же час, розгляд заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в суді першої інстанції відбувся 29 січня 2019 року, без належного повідомлення про час і розгляд справи заявника ПАТ «Державний ощадний банк України».

У матеріалах справи міститься довідка від 29 січня 2019 року, складена секретарем судового засідання, у якій зазначено, що оскільки у судове засідання особи, які беруть участь у справі не з`явились, то фіксування процесу технічними засобами не здійснювалося.

Однак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України» про розгляд заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в суді першої інстанції 29 січня 2019 року. Також відсутні будь-які заяви від ПАТ «Державний ощадний банк України» про розгляд такої заяви 29 січня 2019 року за відсутності його представника.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Переглядаючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа в апеляційному порядку та залишаючи ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року без змін, за наслідками перегляду апеляційної скарги ПАТ «Державний ощадний банк України», апеляційний суд не надав належної оцінки доводам заявника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо не належного повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції 29 січня 2019 року.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права в силу вимог пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, а не залишення судового рішення суду першої інстанції без змін, як помилково дійшов висновку суд апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в суді першої інстанції розглянуто за відсутності заявника ПАТ «Державний ощадний банк України», який належним чином не повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 376, 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2019 року в частині розгляду заяви публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун