П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Київ

справа № 756/1512/19

провадження № 22-ц/824/11978/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ковтун М.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року у складі судді Луценка О.М, повний текст складений 10.08.2020 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу, поділ майна, придбаного під час спільного проживання, визнання права власності на майно.

Вимоги позову ОСОБА_1 мотивує тим, що фактично з 2001 року по січень 2019 року вона разом з відповідачем проживала однією сім`єю, як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу. Сторони були пов`язанні спільним побутом та бюджетом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мають спільних друзів та товаришів. Починаючи з 2001 року по 03 вересня 2005 року сторони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала відповідачу та його брату в рівних долях. 20 грудня 2006 року відповідач та його рідний брат ОСОБА_2 здійснили продаж зазначеної квартири та отримані кошти в розмірі 303 000 грн., було розподілено між ними порівну, тобто по 151 500 гри., що було еквівалентно 30 000 доларів США по курсу НБУ на день підписання Договору купівлі продажу. За таких обставин, відповідач спільно з позивачем вирішили придбати квартиру на ім`я відповідача, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . За попередньою усною домовленістю сторін 18 січня 2007 року відповідач уклав Договір №77 про участь у Фонді фінансування будівництва. 25 січня 2007 року між ОСОБА_3 та АК БСР "Укрсоцбанк" було укладено Договір кредиту №014-14-КЖ, відповідно до якого він отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та соціального характеру використання грошові кошти в сумі 56 772 дол. США, із сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном погашення до 24 січня 2027року.

26 січня 2007 року відповідач отримує на своє ім`я свідоцтво № 77/2 про участь у фонді фінансування будівництва фінансової компанії «Прімінвест» за програмою ЗАТ «МЖК «Оболоньжитлобуд», яке засвідчує його права на спільну квартиру. З 2008 року сторони переселяються до спільної квартири та продовжують проживати там однією сім`єю. 21 жовтня 2008 року відповідач отримує лист від АКБ «Укрсоцбанк» про підвищення розміру процентної ставки за Договором кредиту № 014-14-КЖ до 14 % річних з 03 листопада 2008 року. Враховуючи підвищення розміру процентної ставки за Договором кредиту № 014-14-КЖ, позивач 20 травня 2010 року на підставі Договору купівлі-продажу продає свою власну квартиру за 530 640 грн., що еквівалентно 67 000 дол. СІІІА та надає відповідачу 44 562 дол. США, що еквівалентно 353 92 грн. для погашення кредиту та відсотків за ним.

В подальшому між сторонами почастішали сварки та непорозуміння, що стало підставою для припинення взаємних відносин як чоловіка та жінки.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідач не хоче визнавати за нею 1/2 частини спільної квартири, і не має можливості повернути затрачені нею кошти на придбання, ремонт та облаштування спільної квартири, а також погрожує виселенням з спільної квартири, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду, в якому вона, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила встановити факт її проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 липня 2019 року; визнати спільним сумісним майном сторін квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з 1 кімнати, жилою площею 23,00 кв.м., загальною площею 59,20 кв.м.; визнати право власності за кожним із сторін на 1/2 частину вищевказаної квартири.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач пояснив, що з позивачем вони не були однією сім`єю, не були пов`язані спільним побутом, їх проживання було періодичним, спільного бюджету, планів на майбутнє у них не було, спільних дітей вона не мають.

Також відповідач зазначив, що кошти від продажу квартири позивача були її особистою власністю та вона їх потратила на власні потреби, зокрема частину коштів ОСОБА_1 вклала у купівлю легкового автомобіля.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 проживали за однією адресою, спільно відпочивали, мали спільний побут, виховували її сина. Вона взяла на себе обов`язки по облаштуванню квартири, яку вони спільно придбали, займалася питаннями оформлення та оплати комунальних послуг, а отже, з відповідачем проживали спільно, мали спільний бюджет та побут, взаємні права та обов`язки, про що було надано належні та допустимі докази.

Позивач також зауважує, що оскільки спірне майно було набуте після 2004 року, підставою для визнання майна спільною сумісною власністю, є визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та не потребує доказуванню її фінансова та трудова участь у придбанні цього майна.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та її представники підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та що спірна квартира була придбана в результаті спільної праці сторін та за спільні грошові кошти.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком.

Так, судом встановлено, що 03.09.2005 позивачем було укладено договір оренди №485 щодо оренди квартири за адресою: АДРЕСА_4 , строк дії цього договору відповідно до пункту 6.1. з 04.09.2005 року по 04.09.2007 року (т.1 а.с. 16-17).

Відповідач ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «ПрімІнвест» уклали договір №77 про участь у Фонді фінансування будівництва від 18.01.2007р. об`єкту нерухомості в АДРЕСА_5 (т.1 а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва №77/2 від 26.01.2007 року про участь у Фонді фінансування будівництва ФК «ПрімІнвест» за програмою ЗАТ «МЖК «Оболоньжитлобуд» за ОСОБА_2 закріплено об`єкт інвестування - житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною проектною площею 58,05 кв.м. (т.1 а.с. 21).

Відповідно до Договору кредиту №014-14-КЖ від 25.01.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав відповідачу ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 56772 долари США зі сплатою 12,7 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 24.01.2017 року на фінансування будівництва квартири у АДРЕСА_5 . При цьому позичальник ОСОБА_2 зазначив місце свого фактичного проживання у АДРЕСА_6 , тобто в орендованій позивачем квартирі (т.1 а.с. 28-34, 16-17).

Згідно Іпотечного договору №014-14ЗЖ від 25.01.2007 року, укладеного між відповідачем та АКБСР «Укрсоцбанк», відповідач передав банку в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №014-14-КЖ від 25.01.2007 майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною житловою площею 58,05 кв.м., у цьому договорі ОСОБА_2 також зазначив місце свого фактичного проживання у АДРЕСА_6 , тобто в орендованій позивачем квартирі (т.1 а.с. 22-27, 16-17).

21.07.2008 року, після сплати кредитними коштами об`єкту інвестування, відповідач отримав свідоцтво про право власності на спірну квартиру АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 43-45).

20.05.2010 позивач відчужила ОСОБА_4 належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. За погодженням сторін продаж цієї квартири вчинено за 530640,00 грн., що є еквівалентом 67000 доларів США (т.1 а.с. 37-39).

В цей же день, 20.05.2010 року кредитні кошти у сумі 44562,89 дол.США одним платежем були повністю повернуті Банку відповідачем ОСОБА_2 та 21.05.2010 року Банк повідомив ОСОБА_2 про повне виконання вимог за кредитним договором (т.1 а.с.39,86).

Відповідно до договору №1008/10 від 10.08.2010 року ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , доручила, а прийняв зобов`язання ЗАТ «Будкомплекс» виконати роботи по виготовленню та встановленню металопластикових віконних блоків та дверей за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 132-133).

Згідно договору №000021925 від 17.04.2011 року ОСОБА_1 уклала договір з ФОП ОСОБА_5 про постачання питної води торгівельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 136).

Між СПД ОСОБА_6 (провайдер) та ОСОБА_1 (абонент) укладено договір №13288 від 15.07.2011року про надання послуг підключення та доступу до мережі Інтернет; адреса надання послуг - АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 142).

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Тепло-Майстер» укладено договір №12371 від 13.10.2017 року про продаж обладнання - прилад комерційного обліку теплової енергії, а також щодо виконання робіт з проектування та монтажу вузла обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 147).

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 09.01.2019 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення. Згідно вказаної постанови 09.12.2018р. о 11.24 год. ОСОБА_2 за місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 спровокував конфлікт, вчинивши сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_1 . В судовому засіданні ОСОБА_2 визнав факт того, що був конфлікт зі співмешканкою, який виник на підґрунті майнового спору (т.1 а.с. 210).

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , допитані місцевим судом підтвердили що сторони проживали разом як сімейна пара, а спірна квартира була придбана за рахунок продажу своєї квартири позивачем.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 роз`яснено: під час застосування ст.74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, взаємні права та обов`язки.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки в даному випадку позивач довела свої вимоги, вищенаведеними належними та допустимими доказами, які встановлені судом та які свідчать про існування у сторін в спірний період прав і обов`язків подружжя та придбання спірної квартири за спільні кошти сторін.

Доводи відповідача про те, що він придбав спірну квартиру за особисті кошти та що сторони не мали спільного бюджету і будь-яких спільних прав та обов`язків, спростовані матеріалами справи, доказів того, що відповідач мав власні кошти для погашення кредиту взятого на придбання спірної квартири в сумі одноразового платежу 44562,89 дол. США, останній не надав, навпаки позивач надала докази про внесення цього платежу за рахунок отриманих нею коштів від продажу її власної квартири за 67000 дол.США (т.1 а.с.37-39).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення спору.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та встановлення факту проживання однією сім`єю сторін без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 липня 2019 року, визнання спільним сумісним майном сторін спірну квартиру, визнання за кожним із сторін права власності на 1/2 частину спірної квартири.

Згідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

По даній справі позивачем пред`явлено майнові вимоги та сплачено судовий збір в загальному розмірі 24 780,90 грн., тому згідно приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 липня 2019 року.

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з 1 (однієї) кімнати, жилою площею 23,00 кв.м., загальною площею 59,20 кв.м.

Визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , яка складається з 1 (однієї) кімнати, жилою площею 23,00 кв.м., загальною площею 59,20 кв.м.

Визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , яка складається з 1 (однієї) кімнати, жилою площею 23,00 кв.м., загальною площею 59,20 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 ), понесені нею судові витрати у розмірі 24 780,90 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: