УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінській Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суд м. Харкова перебуває на розгляді вищезазначена цивільна справа № 24556/19.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Рисенко В.М. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у вказаній цивільній справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України мотивуючи тим, що впродовж тривалого часу позивач звертається до судів з позовними заяви з аналогічним предметом позову, який штучно змінювався та за якими судами різних інстанцій ухвалювалися відповідні судові рішень, якими фактично вирішено заявлені позовні вимоги. За вказаних обставин, з метою недопущення зловживання позивачем ОСОБА_3 своїми процесуальними правами просив закрити провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Статівка О.Є. заперечував проти задоволення заявленого клопотання мотивуючи тим, що ухвалені судові рішення, на які посилається представник відповідача мають різні підстави та предмети, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання за необґрунтованістю та недоведеністю.

Заслухавши думки присутніх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в заяві представника відповідача та доводи, на які посилається представник позивача, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Системний аналіз змісту судових рішень за результатами розгляду цивільних справ, сторонами в яких є позивач та відповідач, на які посилається представник відповідача в обґрунтування тотожності підстав та предметів позову, дозволяє прийти до висновку, що фактичні обставини, на яких грунтувалися вимоги та фактичні обставини по вказаним справам є різними, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі відповідно до п.3 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 1 п. 3 ст. 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -