Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1105/20 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Категорія 70 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Баранівського районного суду Житомирської області, ухвалене 28 липня 2020 року суддею Бєлкіною Д.С. у м. Баранівці,

у справі № 273/1105/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з його батька ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову на час його непрацездатності.

В обґрунтування позову зазначив, що він є непрацездатною особою, яка має інвалідність другої групи з дитинства, потребує стороннього догляду, навчається на першому курсі Національного авіаційного університету, проживає разом з матір`ю (особою з інвалідністю третьої групи), перебуває на її утриманні. Відповідач, який є його батьком, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, займається господарською діяльністю з перевезень вантажним транспортом та отримує стабільний дохід, добровільно відмовляється надавати йому матеріальну допомогу.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 28 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання, який є повнолітньою особою з інвалідністю другої групи з дитинства, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 25 травня 2020 року на час його непрацездатності, тобто до 01 березня 2022 року. В задоволенні решти позовних відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

На його думку, суд не врахував надані ним докази, які підтверджують неможливість сплачувати аліменти повнолітньому сину, та не доведення позивачем необхідності у матеріальній допомозі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1974 року народження, є батьком повнолітнього ОСОБА_2 , 2002 року народження.

Позивач є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, яка встановлена з 19.02.2020 по 01.03.2022 та навчається на першому курсі Національного авіаційного університету, факультет транспорту, менеджменту і логістики, денна форма навчання за державним замовленням, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а.с.7, 9). ОСОБА_2 проживає з матір`ю - ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю третьої групи, вітчимом ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 (а.с.8, 10).

Відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи, яка встановлена з 03.05.2019 по 07.05.2021, йому протипоказана важка фізична праця. Останній перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , яка також є особою з інвалідністю третьої групи. На утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24-27, 30).

Розмір пенсії відповідача становить 1638 грн, а розмір пенсії його дружини за січень-червень 2020 року - 13200 грн (а.с.28, 29).

Доказів про інші доходи відповідача, зокрема від господарської діяльності, про витрати відповідача на придбання рухомого (нерухомого) майна, сума яких перевищує встановлений законодавством розмір, тощо, суду позивачем не надано, як і не надано будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального становища, зокрема розмір пенсії, як особи з інвалідністю другої групи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він є особою з інвалідністю, несе витрати на харчування, придбання одягу, купівлю навчального приладдя, проходження реабілітаційних курсів для дітей-інвалідів, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, та послався на положення ст.ст. 180-183, 198, 200 СК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 700 грн аліментів щомісячно на утримання повнолітнього непрацездатного сина на час непрацездатності останнього, суд першої інстанції виходив з того, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач отримує пенсію по інвалідності, проте на його утриманні перебуває дружина з інвалідністю третьої групи та неповнолітній син.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своєму непрацездатному сину помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Тобто, батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв`язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків.

Батьки не будуть зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою, розмір його пенсії по інвалідності відповідає розміру, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, доказів про наявність у відповідача інших доходів позивачем суду не надано. Отже, у ОСОБА_1 відсутня можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатному сину.

Враховуючи наведені обставини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового - про відмову у задоволенні позову.

Дана справа відповідно до п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, а тому, згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 28 липня 2020 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 04 грудня 2020 року.