22-ц/804/2949/20
242/902/20

Єдиний унікальний номер 242/902/20
Номер провадження 22-ц/804/2949/20
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Мальцевої Є.Є., Попової С.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 27 липня 2020 року про зупинення у складі суду Капітонова В.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст заяви

02 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивований тим, що між ним та відповідачкою 09 червня 2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час ведення спільного господарства та сумісне проживання сторін протягом шести місяців припинено, за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Дружина фактично проживає з синами окремо від нього. У зв`язку із чим, просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27 липня 2020 року надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення терміном шість місяців. До закінчення строку для примирення, визначеного судом, провадження у справі зупинено, тобто до 27 січня 2021 року.

Постановляючи ухвалу про надання строку для примирення та зупинення провадження по справі, суд першої інстанції виходив з положень ст. 111 Сімейного кодексу України, яка передбачає прийняття судом заходів для збереження сім`ї та наданої відповідачкою заяви про надання строку для примирення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з ухвалою суду про зупинення, позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права просив її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не надав йому права висловити свої міркування щодо заявленого відповідачкою клопотання про надання строку для примирення і не поцікавився його думкою щодо строків примирення, що є порушенням ст.ст. 12,43 ЦПК України. З`явитися на судове засідання, що було призначено на 27 липня 2020 року він не мав можливості з поважних причин, а саме через лікування по виробничій травмі у Селидівській центральній міській лікарні Селидівської міської ради. Суд першої інстанції, надаючи максимальний строк для примирення у 6 місяців неповно з`ясував обставини справи, а саме той факт що зараз він мешкає в м. Покровську з іншою жінкою, ОСОБА_5 , з якою бажає укласти шлюб і яка чекає від нього дитину.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України та п.14 ч.1 ст.353, ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, тобто без повідомлення учасників справи. Судове засідання не проводиться.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

09 червня 2007 року ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним актовим записом №56, вчиненим Селидівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області.

Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.30,31).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Передбачене частиною першою статті 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення ч. 7 ст. 240 ЦПК. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Тлумачення норми цієї статті СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Відкладення розгляду справи здійснюється відповідно до положень ч.7 ст.240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Провадження у справі зупиняється у зазначених випадках до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Отже, згідно із вищенаведеними приписами закону, зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення є диспозитивною нормою, оскільки суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства.

Крім того з постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком.

Згідно п.10 вказаної Постанови, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання

шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК ( 2947-14 ) вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та

надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК) ( 1618-15 ). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Ухвала суду про відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення не підлягає оскарженню в апеляційному та касаційному порядку (статті 293, 324 ЦПК)( 1618-15 ). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач особисто був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повістки та на підставі його заяви SMS повідомлення, клопотання про відкладення розгляду справи та про наявність поважних причин неявки ним суду не надав.(а.с.35, 39)

Крім того звертаючись до суду із заявою про розірвання шлюбу позивач не зазначив фактичних взаємин подружжя та дійсних причин позову про розірвання шлюбу. Інформація, що позивач зараз мешкає в м. Покровську з іншою жінкою, ОСОБА_5 , з якою бажає укласти шлюб і яка чекає від нього дитину була зазначена лише в доводах апеляційної скарги.

До скарги була і додана довідка з жіночої консультації перинатального центру ПЦ 11 рівня у складі КНП «Покровської клінічної лікарні інтенсивного лікування» від 04.08.2020 року, що ОСОБА_5 перебуває на обліку по вагітності в жіночій консультації з 13.07.2020 року з діагнозом: вагітність 13 тижнів 2 дні.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.82 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 27 липня 2020 року, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2020 року.

Керуючись ст.ст.375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Є.Є. Мальцева

С.А. Попова