ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/9660/19 Головуючий суддя І інстанції Штих Т.В.
Провадження № 22-ц/818/4581/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: забезпечення позову
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевцова Олександра Анатолійовича на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2020 року, по цивільній справі № 638/9660/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондра Людмила Вікторівна про визнання договорів купівлі продажу квартири недійсним, витребування майна з незаконного володіння, скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права.

У червні 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову та просила накласти арешт на однокімнатну квартиру загальною площею 75,5 кв.м, житловою площею 19,6 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ; двокімнатну квартиру загальною площею 121,2 кв.м, житловою 49,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 181,8 кв.м, житловою 129,2 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , та заборонити відповідачу ОСОБА_4 т а державним реєстраторам прав на нерухоме майно здійснювати відчуження та будь-які інші реєстраційні дії щодо вказаних об`єктів нерухомого майна.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідачем ОСОБА_4 17.02.2020 року здійснено розподіл спірної квартири АДРЕСА_3 , внаслідок якої утворилась два окремі об`єкти нерухомого майна, вважає, що зазначене свідчить про те, що ОСОБА_4 направлені дії на створення умов, за яких у разі задоволення позову, рішення не може бути виконано.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шевцов О.А. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що ОСОБА_4 17 лютого 2020 року здійснено розподіл спірної квартири АДРЕСА_3 , внаслідок якої утворилося два окремі об`єкти нерухомого майна.

Вважає, що вчинені відповідачем дії з розподілу квартири, дають підстави вважати, що можливе відчуження новостворених об`єктів. Зазначене може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Зауважує, що у даній справі 31 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, а вже 17 лютого 2020 року ОСОБА_4 вчинено активні дії щодо спірної квартири, тому є підстави вважати, що зазначене, свідчить про неможливість виконання рішення у майбутньому.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 адвокат Ісаєв Ю.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано жодних доказів, що дійсно відповідачем здійснено розподіл квартири, а відтак таке твердження є припущенням.

Колегія суддів, вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

За правилом п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що у проваджені Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права..

ОСОБА_1 звернулась з заявою про забезпечення позову та просила накласти арешт на однокімнатну квартиру загальною площею 75,5 кв.м, житловою площею 19,6 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ; двокімнатну квартиру загальною площею 121,2 кв.м, житловою 49,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 181,8 кв.м, житловою 129,2 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , та заборонити відповідачу ОСОБА_4 та державним реєстраторам прав на нерухоме майно здійснювати відчуження та будь-які інші реєстраційні дії щодо вказаних об`єктів нерухомого майна.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідачем ОСОБА_4 17.02.2020 року здійснено розподіл спірної квартири АДРЕСА_3 , внаслідок якої утворилась два окремі об`єкти нерухомого майна, вважає, що зазначене свідчить про те, що ОСОБА_4 направлені дії на створення умов, за яких у разі задоволення позову, рішення не може бути виконано.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів чи обґрунтування доводів про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення, окрім цього вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно можуть нести негативні наслідки та не є співмірними з заявленими вимогами.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до проявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із позовної заяви вбачається, що позивачем оспорюється дійсність договорів купівлі-продажу квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та ставиться питання про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_4 .

Так метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, встановивши наявність реального спору між сторонами, надавши оцінку обставинам та доказам, долученим до заяви позивачем, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення заяви ОСОБА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З огляду на те, що в межах даної справи оспорюється дійсність правочинів щодо спірних квартир з метою недопущення обмеження права позивача на ефективний захист її прав, співмірним та обґрунтованим способом забезпечення позову є заборона відчуження на однокімнатну квартиру загальною площею 75,5 кв.м, житловою площею 19,6 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ; на двокімнатну квартиру загальною площею 121,2 кв.м, житловою 49,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , на чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 181,8 кв.м, житловою 129,2 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене, оскільки висновок суду першої щодо відсутності підстав для забезпечення позову не відповідає обставинам справи, доводи скарги висновки суду спростовують, суд апеляційної інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу частково та змінює оскаржувану ухвалу.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 3 червня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження на однокімнатну квартиру загальною площею 75,5 кв.м, житловою площею 19,6 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ; на двокімнатну квартиру загальною площею 121,2 кв.м, житловою 49,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , на чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 181,8 кв.м, житловою 129,2 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 .

В іншій частині у задоволені заяви відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 03 грудня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М. Хорошевський.