Справа № 308/4266/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судових засідань Ковач В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
05.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу на загальну суму 63 040,00 грн., а саме: за розпискою від 22.04.2019 року суми боргу в розмірі 8 000,00 грн., процентів за розпискою в розмірі 2% щомісяця від суми заборгованості за кожен день прострочення, у сумі 55 040,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач ОСОБА_2 взяв у нього грошові кошти в розмірі 8000 , 00 грн в борг під 2% щомісяця, про що власноруч написав розписку, зобов`язавшись повернути грошові кошти та сплатити 2% на місяць в обумовлений термін, а саме: за розпискою від 22.04.2019 року взяв суму 8000,00 грн. до 22.05.2019 року. Позивач вказує, що до даного часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе грошові зобов`язання, строк виконання яких настав, відтак просить стягнути належні йому грошові кошти згідно боргової розписки з урахуванням 2 процентів від суми заборгованості за кожен день прострочення, як наведено у його розрахунку.
30.06.2020 року провадження у справі відкрито, справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання, яке неодноразово відкладалось за клопотаннями та у зв`язку з неявкою сторін, зокрема, через впровадження у країні карантинних заходів, спрямованих на запобігання поширенню корона вірусної інфекції COVID-19 та продовження у зв`язку із цим процесуальних строків.
В судовому засіданні 16.10.2020 року за клопотанням позивача до матеріалів справи долучено оригінал боргової розписки, якою обґрунтовано позов та позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.
У судове засідання 18.11.2020р. позивач ОСОБА_3 не з`явився , подав до суду письмову заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 неодноразово належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання проте, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки в судове засідання не повідомляв. Відзив відповідачем не подано.
На цій підставі, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, керуючись вимогами ст.ст. 280,281 ЦПК України в судовому засіданні 18.11.2020 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно розписки від 22.04.2019 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у борг у сумі 8 000,00 грн. під 2% із розрахунку від суми заборгованості за кожен день прострочення на строк до 22.05.2019 року.
Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) визначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».
З постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №470; 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вбачається, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».
Відповідно до зазначених вимог закону, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов якого позивач надав у користування відповідачу грошові кошти в обмін на зобов`язання відповідача повернути вказані кошти у визначений строк та сплатити відсотки. Проте, дане зобов`язання відповідачем виконано не було.
Звертаючись до суду із вказаним позовом про стягнення боргу за договорами позики, позивач ОСОБА_1 посилався, як на доказ підтвердження отримання відповідачем відповідних сум позики на розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, тому, оцінюючи дану боргову розписку, суд визнає її як належний та допустимий доказ на підтвердження існування між сторонами правовідносин, які виникають з договору позики.
При цьому слід зазначити, що незважаючи на неодноразове відкладення судового засідання та забезпечення відповідачу можливості реалізувати своє право на подання відзиву, заперечень, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, таких доказів відповідачем суду не надано, відтак, у суду відсутні підстави для сумніву у достовірності наданих позивачем оригіналу розписки.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявна в матеріалах справи розписка є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й, відповідно, свідчить про існування між сторонами укладеного договору позики та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових сум позичальнику.
Суд погоджується із зазначеними розрахунками, оскільки, позивачем заборгованість за процентами за користування позикою розрахована виходячи із встановленого договорами розміру процентів у межах строку дії зазначеного договору, 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та вірно розраховано період прострочення грошового зобов`язання за розпискою.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач ОСОБА_2 відзив, заперечення проти позову до зазначеного часу не надав, борг не повернув, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 840,80 грн. Керуючись ст. 11, 509, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 63 040 (шістдесят три тисячі сорок грн. 00 коп.) гривень за договором позики від 22.04.2019р.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. ( вісімсот сорок грн. 80 коп.) .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканець : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення суду виготовлено 23.11.2020 року о 16 год. 00 хв.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул