Справа №345/3877/20
Провадження № 2/345/1272/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у спільній сумісній власності на нерухоме майно, що належало матері. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять суд його задоволити.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 (а.с.8). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Хомин Н.Б. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у спільній сумісній власності на нерухоме майно, що належало ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно зі свідоцтвом на право власності на жилий будинок, виданого 15.02.1977року виконавчим комітетом Калуської міської Ради трудящих, на підставі рішення виконкому Калуської міської Ради трудящих №26 від 11.02.1977 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 (а.с.24).

Відповідно до довідки від 10.08.2020 року №3153, виданої ФОП ОСОБА_4 , 15.02.1977 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . Підстава реєстрації права власності - свідоцтво про право власності б/н, видане виконавчим комітетом Калуської міської ради на підстав рішення виконкому Калуської міської ради від 11.02.1977 року №26 (а.с.23).

Згідно із Законом України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно, придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

З долученої до матеріалів справи копії будинкової книги (а.с.13-14) вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_1 проживали, окрім голови двору ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . А тому дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належало по 1/4 частини вказаного будинковолодіння.

Отже, після смерті батька позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщину на 1/4 частину даного будинковолодіння.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення певних дій, а саме: 1) якщо спадкоємець вступив у фактичне володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проживаючи спільно зі спадкодавцем.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на 2/4 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 (1/4 частина належала їй на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок + 1/4 частину успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2 ).

Позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_3 , вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, фактично вступивши в управління спадковим майном (а.с.10).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 (а.с.17), після смерті якого також відкрилася спадщина на 1/4 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , відповідно до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину

Отже, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання за позивачем права власності в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 (1/4 частина належала позивачу на підставі свідоцтва про право власності + 2/4 частини успадкувала після смерті ОСОБА_3 + 1/4 частину успадкувала після смерті ОСОБА_5 ).

На підставі викладеного, ст.ст. 120, 529, 548 ЦК УРСР (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 02.12.2020року.

Головуючий