Справа № 603/668/20
Провадження №4-с/603/3/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання - Захарчишин М.В.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про неправомірні, незаконні дії державної виконавчої служби, державних виконавців у виконавчому провадженні ВП №43771378,-

в с т а н о в и в:

04.11.2020 р. ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області зі скаргою до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - ДВС) у якій просив прийняти скаргу до розгляду, поновити строк, задовольнити скаргу в повному обсязі, та з метою захисту своїх прав просив :

1.визнати неправомірними, незаконними рішення, дії ДВС, старшого державного виконавця ДВС Лазаревої Альони Ігорівни, державного виконавця Цтібор І.І., у ВП № 43771378 та скасувати, винесені 03.07.2020 р., та 24.09.2020 р. розрахунки заборгованості та:

-постанову про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві керування транспортним засобом;

-постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

-постанову про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві полювання;

-постанову про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників;

-постанову про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві виїзду за межі України.

2.зобов`язати ДВС, їх службових, посадових осіб, державних виконавців, здійснити перерахунок заборгованості зі сплати ним аліментів та погасити суму заборгованості з суми в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн., які були ним сплачено на рахунок ДВС для оплати, сплати аліментів на малолітніх дітей та повідомити чи отримали аліменти з вказаної суми його малолітні діти і на які потреби були витрачено аліменти;

3.зобов`язати ДВС, їх службових, посадових осіб, державних виконавців, здійснювати, проводити нарахування сплати ним аліментів відповідно до судового Рішення Іменем України Монастириського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2019 р. справа №. 603/221/19;

4.зобов`язати ДВС, їх службових, посадових осіб, державних виконавців, здійснювати, проводити нарахування сплати з нього ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , виконувати судове Рішення Іменем України Монастириського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2019 р. справа №603/221/19;

5.зобов`язати ДВС, їх службових, посадових осіб, державних виконавців сплачені ним кошти - аліменти в сумі 30 000 грн. врахувати та здійснити перерахунок на подальші сплати

аліментів на малолітніх дітей відповідно до судового Рішення Іменем України

Монастириського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2019 р. справа №

603/221/19 та відновити його права, свободи, інтереси в тому числі на грошові кошти.

На обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що перебуває та проживає в м.Києві, як Священнослужитель насельник Свято-Михайлівського Золотоверхого чоловічого монастиря Української Православної Церкви Київського Патріарху та заробітною платою не забезпечуюся і тому по його заяві виконавче провадження щодо нього було перенаправлено в м.Київ до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). В подальшому не зрозуміло з яких обставин, було проведено старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.07.2020 р. №43771378/25, де вказано, що станом на 01.07.2020 р. заборгованість становить 15805,00 грн. На його думку, старший державний виконавець Лазарева А.І. неправомірно, незаконно, самоправно не виконуючи рішення суду навмисно за період з 01.03.2020 р. по 30.06.2020 р. нарахувала заборгованість 15805 грн., тоді як згідно рішення суду він сплачує по 500 грн щомісячно.

29.07.2020 р. ним подавалась скарга на неправомірні, незаконні дії ДВС, старшого державного виконавця ДВС Лазаревої Альони Ігорівни у ВП № 43771378 (проте відповіді він не отримав до цього часу).

14.09.2020 р. ОСОБА_1 повторно звертався зі скаргою, проте ДВС не відреагував на його скарги, а здійснив відписку у своєму повідомленні, та надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.09.2020 р. та незаконно вказав суму заборгованості станом на 31.08.2020 р. по аліментам у розмірі 13696 грн, чим не виконав рішення суду.

05.10.2020 р. заявник звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з аналогічними вимогами, проте судом 15.10.2020 р. винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, та роз`яснено, що він має звернутися зі скаргою до Монастириського районного суду Тернопільської області в порядку цивільного судочинства, що ОСОБА_1 і зробив.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2020 р. для розгляду справи № 603/668/20 визначено головуючого суддю Галіяна І.М.

05.11.2020 р. ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився на адресу суду надіслав заяву, у якій просив розглянути скаргу у його відсутності та задовольнити її в повному обсязі.

Стягувач у судове засідання не з`явилась хоча судом вживались заходи для належного її повідомлення про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання (реєстрації), про причини неявки суд не повідомила.

Представник ДВС в судове засідання не з`явився, заперечень (пояснень) на скаргу до початку її розгляду не подавав, а надіслав копію матеріалів справи №603/204/14-ц.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншого посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Аналізуючи матеріали справи, суд вважає обґрунтованим пропуск звернення до суду зі скаргою та не вбачається недобросовісної поведінки в діях (бездіяльності) заявника, оскільки з моменту коли ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав він звертався зі скаргами до ДВС, після чого йому було роз`яснено про необхідність звернення до Монастириського районного суду Тернопільської області. Одразу після цього ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії ДВС до Монастириського районного суду Тернопільської області. Отже, суд вважає поважними причини пропуску, та поновлює строк звернення зі скаргою ОСОБА_1 .

Проаналізувавши матеріали справи надані представником ДВС, перевіривши вчинені державним виконавцем процесуальні дії на предмет дотримання вимогам законодавства суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Згідно з приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, в даному випадку, суд за результатами розгляду скарги, може тільки визнати оскаржувані розрахунки, постанови (рішення) неправомірними, та поновити порушене право заявника, шляхом їхнього скасування.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України (ч.5 ст. 124 Конституції України). До основних засад судочинства віднесено зокрема обов`язковість рішень суду (п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України).

Згідно з нормами ч.1, ч.2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто розмір аліментів (частка від доходу матері, батька дитини або тверда грошова сума), визначений рішенням суду, може бути змінено виключно на підставі іншого рішення суду.

28.08.2018 р. набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 2475-УІІІ від 03.07.2018 р.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 р., розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Проте, положення вказаного закону стосовно того, що державний виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, стосується випадків, коли стягнення аліментів проводиться за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду про стягнення аліментів у частці від доходу матері, батька дитини, що відповідає положенням статей 124, 129 Конституції України.

В даному випадку рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 24.04.2014 р. збільшено присуджений апеляційним судом Тернопільської області розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 200 грн до 250 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Дії державного виконавця, щодо нарахування аліментів самостійно без звернення стягувача ОСОБА_2 з заявами чи вимогами про стягнення з боржника аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у жовтні - грудні 2019 р. в сумі 2118 грн., у січні - червні 2020 р. по 2118 грн., у липні - серпні 2020 р. по 2318 грн. щомісячно, замість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яка визначена рішенням суду від 24.04.2014 р., не узгоджується з Законом України «Про виконавче провадження».

Розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватися. Стягувач не позбавлена можливості звернутися до суду відповідно до ст.192 СК України з позовом про збільшення розміру аліментів. Крім того ч. 3 ст.181 СК України передбачено, що за позовом одержувача аліментів рішенням суду може бути змінено і спосіб стягнення аліментів.

Тому, перша вимога заявника підлягає до задоволення окрім тієї частини, що стосується визнання неправомірної та скасування постанови про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. Оскільки згідно ч.5 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Тому, в розумінні суду окремо постанови про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників не постановлено, а за результатами внесення відомостей виконавець повідомив про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (в матеріалах справи наданої ДВС міститься повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 03.07.2020 р. №43771378/25 адресоване ОСОБА_1 ).

Щодо другої вимоги заявника, суд зазначає, що до попередніх розрахунків заборгованості у нього не виникало спору з ДВС, результатом чого є сплачена сума в розмірі 30468 грн 33 коп, якою було погашено заборгованість, тому в суду немає підстав для задоволення вимоги щодо зобов`язання ДВС, їх службових, посадових осіб, державних виконавців, здійснити перерахунок заборгованості зі сплати ним аліментів та погасити суму заборгованості з суми в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн., які були ним сплачені на рахунок ДВС для оплати, сплати аліментів на малолітніх дітей.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання органу ДВС повідомити чи отримали аліменти з вказаної суми його малолітні діти і на які потреби було витрачено аліменти, суд зазначає, що це не належить до його повноважень. Відповідно до ч.1 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюється органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Тому, у даному випадку заявнику необхідно звертатися у відповідний орган опіки та піклування, який здійснює контроль за цільовим витрачанням аліментів.

Що стосується вимог 3, 4, 5, то суд зазначає, що вони зводяться до того, щоб зобов`язати в подальшому виконувати рішення суду. Однак, суд зазначає, що органи ДВС здійснюють свою діяльність згідно ЗУ «Про виконавче провадження», а функція суду зводиться до перевірки тих обставин, які мали місце, а не тих, які настануть в майбутньому. Отже вимоги 3, 4, 5 не підлягають до задоволення.

За таких обставин, вимоги скарги є обґрунтованими лише в частині визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.07.2020 р. №43771378/25, а також визнання неправомірним, та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.09.2020 р. №43771378/25. Оскільки, постанови про встановлення тимчасових обмежень боржнику є похідними від розрахунків заборгованості, які визнаються неправомірними, вони також підлягають скасуванню для поновлення порушеного права заявника.

Окрім цього, суд задовольняє вимоги ОСОБА_1 лише щодо визнання неправомірними рішення ДВС, а не визнає незаконними рішення, дії ДВС, як про це просить заявник, оскільки ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність саме неправомірними, а не незаконними.

Згідно з нормами ч.1 ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Вирішуючи питання судових витрати у справі, які складаються з судового збору в сумі 841 грн, сплачених заявником при зверненні до суду, суд вважає за необхідне стягнути вказану суму з ДВС на користь заявника пропорційно розміру задоволення вимог.

Отже, з ДВС підлягає стягненню в користь заявника ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду з скаргою та підтверджений квитанцією судовий збір в розмірі 168 грн 20 коп, оскільки з п`яти заявлених вимог, задоволено одну.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 186 СК України, ст.ст. 447- 452 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві на неправомірні, незаконні дії Виконавчої служби, державних виконавців у виконавчому провадженні ВП №43771378 - задовольнити частково.

Визнати неправомірним розрахунок (рішення) Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в особі старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревої Альони Ігорівни та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 03.07.2020 р. №43771378/25;

Визнати неправомірним розрахунок (рішення) Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в особі старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревої Альони Ігорівни та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.09.2020 р. №43771378/5;

Визнати неправомірною постанову (рішення) старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревої Альони Ігорівни та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 03.07.2020 р. у Виконавчому провадженні №43771378;

Визнати неправомірною постанову (рішення) старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревої Альони Ігорівни та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 03.07.2020 р. у Виконавчому провадженні №43771378;

Визнати неправомірною постанову (рішення) старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревої Альони Ігорівни та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 03.07.2020 р. у Виконавчому провадженні №43771378;

Визнати неправомірною постанову (рішення) старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревої Альони Ігорівни та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 03.07.2020 р. у Виконавчому провадженні №43771378;

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 168 гривень 20 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04.12.2020 року.

Суддя І. М. Галіян