2014/2-857/11
УХВАЛА

іменем України

01 грудня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

судді Бібіка О.В.,

з участю секретаря Горобець Н.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2011 по справі № 2-857/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2011 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 20.07.2011 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Заява мотивована тим, що про наявність вказаного заочного судового рішення стало відомо лише 22.10.2020 після ознайомлення його представником з матеріалами справи. Під час постановлення рішення він не був повідомлений про розгляд справи. Судом не враховано, що на його утриманні знаходилась інша дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали заяву та просили задовольнити з викладених у ній підстав.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У відповідності до п. 2 ч. 3ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального або спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України (у ред чинній на час постановлення заочного рішення), заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 посилається як на підставу для скасування рішення, перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом витребувано зі Зміївського районного відідлу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) матеріали виконавчого провадження № 28780416 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області від 20.09.2011 відкрито виконавче провадження № 28780416 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів урозмірі 1000 грн щомісячно (а.с. 5 ВП № 28780416)

Матеріали виконавчого провадження містять інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0625, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на яку зареєстровано 07.08.2017 (а.с. 21 ВП № 28780416).

Таким чином, ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього.

Посилання відповідача на зміну його сімейного стану, а саме перебування на утриманні неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є безумовною підставою для перегляду рішення.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідна правова позиція викладена у постанові ВС від 16 вересня 2020 року, справа № 565/2071/19, провадження № 61-9460 св 20.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на подання даної заяви.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до статті 228 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час ухвалення рішення судом, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у § 34 рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, §§ 22,23).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 19.12.2017 ОСОБА_1 особисто під підпис отримав розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-857, виданим 07.09.2011 (а.с. 14, 15 ВП № 28780416)

Таким чином, саме з цього часу відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про те, що на виконанні у Зміївському районному відідлі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває на виконанні рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2011 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи в сукупності подані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що посилання відповідача на необізнаність про наявність виконавчого провадження з приводу стягнення аліментів не знайшли свого підтвердження, тому заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.285,287,288 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2011 по справі № 2-857/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 03.12.2020

Суддя -