КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22-з/824/869/2020
753/6629/16-ц Доповідач-Чобіток А.О.
03 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого - Чобіток А.О.
суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.
розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири ,-
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 125 779 грн. 85 коп., у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. 00 коп. та з кожного з відповідачів стягнуто по 653 грн. 90 коп. судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.10.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року змінено, стягнутосолідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 28 470 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У решті рішення залишено без змін.

Перерозподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводився.

28.10.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника відповідачів про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, оскільки не вирішено питання про стягнення частки судового збору, яка покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, включаючи сплачений відповідачами судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо :

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як убачається із постанови Київського апеляційного суду від 19.10.2020 року, то за результатами розгляду даної справи судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність ухвалення в даній справі додаткової постанови.

Згідно із ч.1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі відмови в позові - на позивача.Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подачу апеляційної скарги становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» установлено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як убачається із апеляційної скарги відповідачів, то останні просили змінити рішення суду , стягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача 28 470,00 грн. матеріальної шкоди, відмовивши повністю в частині відшкодування моральної шкоди.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції на час подання позову, ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, а немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб(січень 2017 року - 1600 грн., 0,4 його розміру - 640,00 грн.).

Позов ОСОБА_3 судом першої інстанції було задоволено на суму 125 779,85 грн., відповідачі погодились з позовом на суму 28 470,00 грн., отже оспорюваною сумою було 97 309,85 грн., унаслідок чого судовий збір при поданні такої вимоги підлягав сплаті в розмірі 973,01 грн., а за подачу апеляційної скарги 1459,65 грн., які і були сплачені відповідачем ОСОБА_2 ( а.с.1 том 2).

Оскільки суд апеляційної інстанції погодився із доводами відповідачів про безпідставність стягнення з них 97 309,85 грн., то сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1459,65 грн. підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_2 , оскільки як убачається із квитанції про сплату судового збору, саме нею був сплачений судовий збір, тобто вона понесла судові витрати.

При цьому розподіл судових витрат за подачу апеляційної скарги за вимогу немайнового характеру не проводиться, оскільки хоча апеляційним судом і було зменшено розмір моральної шкоди, стягнутий судом, проте законодавцем при визначенні ставки судового збору за вимогу немайнового характеру встановлено відповідну межу (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), менше якої сплачувати неможна.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції не відмовлено у стягненні моральної шкоди з відповідачів на користь позивачів, то сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру, розподілу не підлягає.

За вказаних обставин не підлягають розподілу і судовий збір, стягнутий судом першої інстанції, оскільки рішення суду хоча і змінено судом апеляційної інстанції, проте позивачем судовий збір сплачено за його подачу відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за ставкою не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб як за вимогу майнового, так і за вимогу немайнового характеру, і його позов було задоволено за двома вимогами.

Керуючись ст. 270 ЦПК України , суд апеляційної інстанції -

п о с т а н о в и в :

Постановити в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 1 459,65 грн..

Стягувач: ОСОБА_2 - місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_3 - місцезнаходження: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її складення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук