справа № 466/7248/20
УХВАЛА

27 листопада 2020 року Суддя Залізничного районного суду м.Львова Пилип`юк Г.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, моральної шкоди, середній заробіток за час затримки розрахунку, компенсацію за невикористану відпустку,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про стягнення із відповідача невиплаченої заробітної плати, моральної шкоди, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсацію за невикористану відпустку Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. 177 ЦПК України вважаю, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування несплати судового збору позивач посилається на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 30 січня 2019 у справі №910/4518/16.

Таким чином, позивачем не сплачено судовий збір, який відповідно до ставок, визначених ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», становить, враховуючи ціну позову, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн.

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху зі встановленням терміну для усунення недоліків, які можуть бути усунуті шляхом подання до суду позову, який буде відповідати вимогам ст.177 ЦПК України.

У відповідності до ч. 1ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст.175,177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.177,185,260 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, моральної шкоди, середній заробіток за час затримки розрахунку, компенсацію за невикористану відпустку, залишити без руху.

Повідомити позивачу про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала не оскаржується.

Суддя: Г.М.Пилип`юк

Оригінал ухвали.