Провадження №2/523/4204/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів з житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач набув право власності на вказану вище квартиру. Втім, на житловій площі залишились бути зареєстрованими відповідачі, які на житловій площі не проживають, комунальні послуги не сплачують, в утриманні майна участі не приймають. На теперішній час реєстрація відповідачів в квартирі порушує права власності позивача. Посилаючись на ст.ст. 317,319,383, 391 ЦК України позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явились без поважних на те причин. Виклик відповідачів був проведений належним чином, що підтверджується квитанціями Укрпошта.

Третя особа не забезпечила участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

За письмовою згодою представника позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються ЦК України, зокрема статтею 391 ЦК України, якою визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю, При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно частин першої та четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997р. відповідно до Закону України № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку що положення статей 383,391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартири тощо від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

Отже, визначальним у вирішені виниклого спору є встановлення факту порушення прав та охоронюваних інтересів позивача, як власника квартири.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 20.04.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., реєстровий номер 2-997, договору про відступлення прав за Іпотечним договором. Серія та номер 3071, виданого 03.09.2019р., номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 193713817.

На теперішній час у вказаній квартирі залишаються бути зареєстрованими: ОСОБА_2 , 1974 року народження, ОСОБА_3 , 1997 року народження, ОСОБА_4 , 2006 року народження, ОСОБА_5 , 1972 року народження.

Встановлені у судовому засіданні фактичні обставини по справі вказують на те, що реєстрація місця проживання відповідачів порушує права та охоронювані законом інтереси власника квартири пов`язані з неможливістю повною мірою розпорядитися належним на праві власності майном. Відтак, така реєстрація місця проживання відповідачів на житловій площі в квартирі, яка їм не належить, ані на праві власності, ані на праві користуванні, не може вважатися законною.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що пред`явлені позові вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перешкоди у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , 1974 року народження, ОСОБА_3 , 1997 року народження, ОСОБА_4 , 2006 року народження, ОСОБА_5 , 1972 року народження з житлової площі в квартирі АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ів), поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27 листопада 2020р.

Суддя