Провадження №2/522/5853/20
01 грудня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Донцова Д.Ю.
за участі секретаря судового засідання Смоковій А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
До Приморського районного суду м. Одеси 21.08.2020 року з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування позову зазначається, що 23.06.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у розмірі 148 396,00 грн., що на час укладення договору еквівалентно 5 700 доларів США. На підтвердження отримання позики відповідачем було складено боргову розписку від 23.06.2017 року, відповідно до якої відповідач зобов`язався повернути борг 23.08.2017 року у гривні, сума якого буде еквівалентною 5 700 доларів США на день повернення боргу. У встановлений сторонами строк відповідач не виконав своє зобов`язання за договором позики від 23.06.2017 року, лише 01.03.2019 року відповідач частково повернув борг у розмірі 26 850,00 грн., що станом на 01.03.2019 за курсом НБУ еквівалентно 1 000 доларів США.
Окрім цього, 04.12.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у розмірі 135 00,00 грн., що на час укладення договору еквівалентно 5 000 доларів США. На підтвердження отримання позики відповідачем було складено боргову розписку від 04.12.2017 року, відповідно до якої відповідач зобов`язався повернути борг до 25.12.2017 року у гривні, сума якого буде еквівалентною 5 000 доларів США на день повернення боргу.
У зв`язку з невиконанням зобов`язання з повернення грошових коштів за договорами позики у встановлений строк у відповідача існує заборгованість, саме тому позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 288 757,56 грн., з яких: 265 269,78 грн. - сума основного боргу (9 700 доларів США, за курсом НБУ станом на 17.08.2020 року - 27,34 грн/ дол. США) та 23 487,78 грн. 3% річних.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою складання цього судового рішення є 01.12.2020 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.06.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у розмірі 148 396,00 грн., що на час укладення договору еквівалентно 5 700 доларів США. На підтвердження отримання позики відповідачем було складено боргову розписку від 23.06.2017 року, відповідно до якої відповідач зобов`язався повернути борг 23.08.2017 року у гривні, сума якого буде еквівалентною 5 700 доларів США на день повернення боргу.
У встановлений сторонами строк відповідач не виконав своє зобов`язання за договором позики від 23.06.2017 року, лише 01.03.2019 року відповідач частково повернув борг у розмірі 26 850,00 грн., що станом на 01.03.2019 за курсом НБУ еквівалентно 1 000 доларів США.
04.12.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у розмірі 135 00,00 грн., що на час укладення договору еквівалентно 5 000 доларів США. На підтвердження отримання позики відповідачем було складено боргову розписку від 04.12.2017 року, відповідно до якої відповідач зобов`язався повернути борг до 25.12.2017 року у гривні, сума якого буде еквівалентною 5 000 доларів США на день повернення боргу та підтвердив залишок боргу за розпискою від 23.06.2017 року.
Таким чином, позикодавець належним чином виконав взятий на себе обов`язок з надання грошових коштів у позику. Разом з тим, за відсутності доказів протилежного, судом встановлено невиконання відповідачем у повному обсязі обов`язку з повернення суми позики у встановлений сторонами строк.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання у встановлений сторонами строк, у відповідача наявна заборгованість за тілом позики у розмірі:4 700 доларів США за договором позики від 23.06.2017 року, 5 000 доларів США за договором позики від 04.12.2017 року.
Враховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості за тілом основного боргу за договором позики від 23.06.2017 року та за договором позики від 04.12.2017 року.
Так, станом на день ухвалення цього рішення курс долара США становить 28,49 грн. /дол. США, таким чином, сума заборгованості за тілом основного боргу в гривневому еквіваленті складає 276 353,00 грн.
При цьому, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення основного боргу у розмірі 265 269,78 грн. Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за договорами позики в розмірі 265 269,78 грн.
Окрім цього, позивачем заявлена вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних від суми боргу за договором позики від 23.06.2017 року за період з 24.08.2017 року по 17.08.2020 року та за договором позики від 04.12.2017 року за період з 26.12.2017 року по 17.08.2020 року.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
3% річних за договором позики від 23.06.2017 року за період з 24.08.2017 року по 28.02.2019 року (розрахунковий період 554 дні) та з урахування частково виконання зобов`язання за період з 01.03.2019 року по 17.08.2020 року (розрахунковий період 536 днів) складає 466,5 доларів США, що еквівалентно 13 290,5 грн. (за курсом НБУ станом на 01.12.2020 року- 28,49 грн. /дол. США).
3% річних за договором позики від 04.12.2017 року за період з 26.12.2017 року по 17.08.2020 року (розрахунковий період 966 днів) складає 397 доларів США, що еквівалентно 11 310,5 грн. (за курсом НБУ станом на 01.12.2020 року- 28,49 грн. /дол. США).
Отже, сума 3% річних за договорами позики складає 24 601,00 грн.
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення 3% річних у сумі 23 487,78 грн. Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги щодо стягнення 3% від суми боргу за договорами позики в розмірі 23 487,78 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Оскільки позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , а отже звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 2887,58 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 23.06.2017 року та договором позики від 04.12.2017 року у розмірі 265 269 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 78 копійок та 3% річних у розмірі 23 487 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 78 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2887 ( дві тисячі вісімсот вісімдесят сім) гривень 58 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Донцов Д.Ю