Справа № 174/686/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Волинець Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу, без виділу часток в натурі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.08.2006 року. В шлюбі у них народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час шлюб між ними фактично розпався. В цей час нею подана позовна заява до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, про розірвання шлюбу. Під час шлюбу з відповідачем, ними, за спільні кошти, за договором купівлі-продажу квартири від 23.11.2012 р., було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,8 кв. м., житлової площі 26,8 кв. м. Оскільки ніяких домовленостей та договорів щодо спільного майна, зазначеного вище, між нею та відповідачем не укладалось, вона вважає, що вони з відповідачем мають спільні майнові права та спільні майнові обов`язки щодо спірної квартири, яку було ними придбано в шлюбі, в рівних частках. Оскільки спірним майном є квартира, яка так само є спільним майном, вона підлягає поділу в рівних частках між нею та відповідачем, без виділу цих часток в натурі, тому, що виділити 1/2 частку з квартири, розташованої в багатоквартирному, багатоповерховому будинку є технічно та фактично неможливим. Тому просить суд позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02.11.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовну заяву підтримує, просить позов задовольнити (а.с. 20).

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутність, проти позовних вимог заявлених позивачем не заперечує (а.с. 21).

В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, ознайомившись із заявами сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , який зареєстрований 19.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 113 (а.с. 7).

За період шлюбу у подружжя народилися дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.2012 року, ОСОБА_2 , отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 , та відповідно до п.8 даного договору, придбання квартири вчиняється за письмовою згодою дружиною покупця ОСОБА_1 (а.с. 9).

Право власності на квартиру підтверджується витягом про державну реєстрацію прав копії витягу додаються) від 28.11.2012 р. за № 36451363, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації м. Вільногірськ», яке здійснило державну реєстрацію права власності на житло за відповідачем (а.с. 10, 11).

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Відповідно до правових позицій ВСУ висловлених у постановах від 30.03.2016 року № 6-2811цс15, від 18.01.2017 року № 6-2565цс16, від 05.07.2017 року № 6- 2405цс16, від 07.06.2017 року № 6-2670цс16, за змістом частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Отже, поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Проаналізувавши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та положення наведених вище норм матеріального права та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд вважає за можливе позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, оскільки спірне майно набуте у шлюбі за спільні кошти є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, враховуючи презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка в процесі судового розгляду спростована не була.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, належним чином оцінивши подані сторонами докази, оскільки домовленості чи шлюбного договору щодо поділу спільного майна сторонами не укладено, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд розглядає позов в межах заявлених позовних вимог, згідно положень ст. 13 СК України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу, без виділу часток в натурі задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,8 кв. метри, житлової площі 26,8 кв. метри, без виділу цієї частки.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,8 кв. метри, житлової площі 26,8 кв. метри, без виділу цієї частки.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик