ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/8140/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену 6 липня 2020 року в приміщенні судупід головуванням судді Пономаренко Н.В.,-

В С Т А Н О В И В :

15.05.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2020 у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що за рішенням Шевченківського районного суду від 6.11.2017 з нього стягнуто аліменти на утримання його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів (заробітку) до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважав наявність вказаного судового рішення нововиявленою обставиною, вона існувала на момент винесення 30.03.2020 судового наказу, проте заявниця про неї не повідомила суд і такій обставині не надано належної правової оцінки.

Вказана обставина могла потягнути ухвалення іншого за змістом судового рішення, тому вважав наявними підстави для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 6 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами від 30.03.2020 року у справі №761/8140/20 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суд ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив судовий наказ скасувати, застосувати поворот виконання судового наказу, в порядку повороту виконання судового наказу стягнути з ОСОБА_1 11 200 грн. безпідставно стягнутої суми.

Посилається на те, що судом було невірно оцінені обставини справи, оскільки заявниця не повідомила суд про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання іншої дитини, внаслідок чого судом порушено цивільне судочинство, а судовий наказ є несправедливим.

Також зазначає, що на його утриманні перебуває непрацездатна вагітна дружина, що підтверджується довідкою про вагітність та свідоцтвом про укладення шлюбу від 15 серпня 2020 року. А відповідно до договору оренди від 4 травня 2020 року він винаймає двокімнатну квартиру для свого проживання разом з дружиною та дочкою за 6000 грн. на місяць.

Вважає, що його майновий стан не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судовим наказом.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в ній. Просив судовий наказ скасувати, застосувати поворот виконання судового наказу, в порядку повороту виконання судового наказу стягнути з ОСОБА_1 11 200 грн. безпідставно стягнутої суми.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явилась. Про розгляд справи повідомлена належним чином (ас.88). Про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника боржника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результати розгляду вимог, передбачених ст. 160 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статі 161 цього Кодексу. (ч.1 ст.170 Цивільного процесуального кодексу України).

За змістом положень ч. 7 та ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України закріплено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

За змістом положень ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судому процесі розгляду справи; 2) докази, які неоцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Судом встановлено, що 30.03.2020 Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.03.2020 і до досягнення ОСОБА_5 повноліття (а.с. 18).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником нововиявлені обставини, не є такими, які за законом можуть бути підставою для скасування судового наказу.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Звертаючись із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 вказує на наявність рішення Шевченківського районного суду м. Києвва від 6.11.2017 про стягнення з нього аліментів на користь сина ОСОБА_5 .

Матеріали справи не містять інформації щодо наявності виконавчого документа про встановлення аліментних зобов`язань ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_5 на час вирішення заяви про видачу судового наказу.

Окрім цього, вказаним рішенням ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 і на час вирішення заяви про видачу судового наказу не встановлює обов`язок сплати в судовому порядку аліментів на утримання дочки ОСОБА_5.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначене не уважається нововиявленою обставиною згідно частини 2 статті 423 ЦПК України, оскільки суд вірно зазначив в ухвалі, що посилання на вказані обставини та нові докази, які не були предметом дослідження судом першої інстанції, не є нововоявленими обставинами у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно наявності у ОСОБА_2 на утриманні вагітної дружини (копія довідки № 55 від 04.08.2020) , укладення договору оренди житла за 6000 грн. на місяць (копія договору № 20/41 від 04.05.2020) (ас.63,64) є неспроможними, оскільки такі обставини виникли після винесення судового наказу.

Переоцінка доказів по справі може бути здійснена судом в порядку позовного провадження. Тобто, боржник мав скористатись своїм правом на звернення до суду, в установлені строки, з заявою про скасування судового наказу, а також суд вірно роз`яснив право ОСОБА_2 на звернення до суду з вимогами про зменшення розміру стягуваних аліментів, в разі настання обставин, визначених Законом.

Колегія суддів також погоджується з посиланням суду на практику Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Крім цього, апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч.2, 3, 7 ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Тлумачення вищенаведених положень ст. 429 ЦПК України свідчить про те, що апеляційний суд після відмови у скасуванні місцевим судом рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і ухвалення нового судового рішення по суті заявлених вимог має перевірити законність такого судового рішення, та, відповідно до положень статті 374 ЦПК України, прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд в межах своїх повноважень може скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого у цій справі віднесено вирішення питання про розгляд заяви про перегляд наказу за нововиявленими обставинами по суті. Нормами ЦПК не передбачено права суду апеляційної інстанції постановляти ухвалу про задоволення такої заяви чи відмову у її задоволенні, а тим більше вирішувати вимоги про поворот виконання рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно стягнену суму.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що суд вірно встановив відсутність зазначених в ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2020 за нововиявленими обставинами, постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 6 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 3 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: