Постанова

Іменем України

03 січня 2020 року

м. Київ

справа № 179/734/17

провадження № 61-47101св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Яремка В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Магдалинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року у складі судді Ковальчук Т. А. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Ткаченка І. Ю., Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

25 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Магдалинівський РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області).

Скарга обгрунтована тим, що у провадженні Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-163/11, виданого 31 жовтня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення (солідарно) з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») збитків у розмірі 149 010,00 грн та судові витрати у розмірі 120,00 грн.

Їй не було відомо про виконавче провадження, в якому примусово виконувався виконавчий лист № 2-163/11.

04 квітня 2017 року вона ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження, зокрема з постановою про відкриття виконавчого провадження, з якої їй стало відомо, що 20 лютого 2017 року на виконання до Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській областінадійшов виконавчий лист № 2-163/11.

Рішення набрало законної сили 22 травня 2012 року. Виконавчий лист виданий 31 жовтня 2012 року.

07 квітня 2017 року вона подала скаргу на дії державного виконавця до начальника Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якій просила скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу з підстав пропуску строку для пред`явлення його до виконання.

16 травня 2017 року поштою вона отримала відповідь від 18 квітня 2017 року, у якій начальник Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській областіповідомив, що підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Просила поновити строк на оскарження дій державного виконавця. Визнати дії державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області неправомірними та зобов`язати скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2017 року. Повернути виконавчий документ стягувачу.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Магдалинівський РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській областівідмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 ознайомилася з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження 04 квітня 2017 року, до суду із скаргою звернулася 25 травня 2017 року, пропустивши десятиденний строку звернення до суду.

Постановою Апеляційного суду Дніпроветровської області від 01 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2017 року скасовано, справу повернено до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотиванана тим, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин про причини пропуску строку звернення до суду. З`ясовуючи обставини пропуску заявником строку на подання скарги, суд залишив без уваги, що підставами звернення особи із скаргою до керівника на дії підлеглого працівника є правила Закону «Про виконавче провадження»і Закону «Про зверненнягромадян», що свідчитьпро її заінтересованість в оскарженні дій державного виконавця, тому суду необхідно врахувати таку обставину, вирішуючи питання поважності причини пропуску заявником строку звернення до суду зі скаргою та наявності підстав для розгляду скарги по суті.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на дії державноговиконавця Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській областіщодо поновлення строку для подання скарги та визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою з пропуском десятиденного строку звернення до суду, що є підставою для залишення скарги без розгляду.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду зі скаргою без поважних причин та обґрунтовано залишив скаргу без розгляду. Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах закону, зводяться до викладення обставин справи із власним тлумаченням норм законодавства. Заявник не обгрунтувала доводи апеляційної скарги, не надала докази на їх підтвердження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просила скасувати ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким поновити строк оскарження дій державного виконавця, визнати дії державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області неправомірними та зобов`язати скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2017 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-163/11, виданого 31 жовтня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків у розмірі 149 010,00 грн та повернути виконавчий документ стягувачу.

Рух справи у суді касаційної інстанції

20 грудня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необгрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Заявнику не було відомо про перебування на виконанні у державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській областівиконавчого листа № 2-163/11. Про відкриття виконавчого провадження 20 лютого 2017 року вона дізналась 04 квітня 2017 року.

07 квітня 2017 року вона звернулася зі скаргою на дії державного виконавця до начальника Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

16 травня 2017 року отримала відповідь від 18 квітня 2017 року про відсутність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. До суду зі скаргою звернулася 25 травня 2017 року.

Суди не звернули уваги, що строк звернення до суду пропущено із поважних причин.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) не містить вичерпного переліку підстав для поновлення строку, суд у кожному конкретному випадку з'ясовує обставини, які стали підставою для пропуску строку.

Суд першої інстанції не залишив скаргу без руху та не запропонував заявнику усунути її недоліки, зокрема зазначити з посиланням на відповідні докази дату, коли їй стало відомо про порушення свого права.

Суди не звернув уваги, що згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (у редакції 2012 року) перебіг строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання розпочався 23 травня 2012 року і такий документ міг бути пред'явлений до виконання протягом одного року.

Заінтересована особа не надала письмові докази на підтвердження того, що стягувач звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання після його повернення.

Оскільки виконавчий документ вже перебував на виконанні та був повернутий без виконання, то строк пред'явлення виконавчого листа до виконання минув.

Аргументи інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що у провадженні Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-163/11, виданого 31 жовтня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення (солідарно) з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків у розмірі 149 010,00 грн та судових витрат у розмірі 120,00 грн.

04 квітня 2017 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження, зокрема з постановою про відкриття виконавчого провадження, з якої їй стало відомо, що виконавчий лист надійшов на виконання 20 лютого 2017 року.

Рішення набрало законної сили 22 травня 2012 року.

Виконавчий лист виданий 31 жовтня 2012 року.

07квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області зі скаргою на дії державного виконавця,у якій просила скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та повернути виконавчий документ стягувачу з підстав пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд першої інстанції зазначив, що 16 травня 2017 року поштою ОСОБА_1 отримала відповідь начальника Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській областівід 18 квітня 2017 року про відмову у скасуванні постанови про відкриття викоавчого провадження.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час ознайомлення заявника з виконавчим провадженням) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно з частиною другою статті 384 ЦПК України 2004 року скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 385 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до статті 72 ЦПК України 2004 року право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Верховний Суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, суд їх з`ясовує у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи

Згідно з частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановивши, що скарга на дії державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області подана до суду ОСОБА_1 з пропуском строку, передбаченого статтею 385 ЦПК України 2004 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення скарги без розгляду.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення зі скаргою, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із Законом України «Про виконавче провадження» у заявника, яка є боржником у виконавчому провадженні, відсутнє право на оскарження рішень державного виконавця до начальника відділ державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Оскільки питання щодо оскарження рішення виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення врегульовано законом, а саме шляхом подання скарги в десятиденний строк до суду, який видав виконавчий документ, то посилання заявника про поважність пропуску строку звернення до суду через оскарження рішення державного виконавця до начальника відділу, є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, були предметом перегляду у суді апеляційної інстанції, яким суд надав належну оцінку.

Обгрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції, що заявник не надала докази на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Верховний Суд виходить з того, що ОСОБА_1 не надала докази на підтвердження, коли вона дізналася про виконавче провадження, в якому вона є боржником, а також отримала відповідь начальника Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Відповідно до частини першої статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно із частиною третьою статті 235 ЦПК України 2004 року справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Отже, цивільним процесуальним законом передбачено залишення без руху позовної заяви у позовному провадженні та заяви в окремому провадженні.

Доводи касаційної скарги, що суд не залишив скаргу без руху та не запропонував заявнику

зазначити поважність причин пропуску строку звернення до суду є необгрунтованими, оскільки ЦПК України 2004 року не передбачено залишення скарги без руху.

Заявник не довела поважність причин пропуску строку звернення зі скаргою до суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не навела переконливі аргументи про пропуск з поважних причин строку звернення до суду зі скаргою, порушення судом її прав та обов'язків як учасника судового процесу.

Доводи касаційної зводяться до незгоди із судовими рішеннями.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами норм процесуального права, Верховний Суд дійшоввисновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Д. Д. Луспеник

В. В. Яремко