Ухвала

12 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 462/2756/18

провадження № 61-15779ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваницький Ярослав Олегович, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України, Фонд державного майна України, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2020 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваницький Я. О., на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, повний текст якої складено 28 вересня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 рокуу справі № 910/17274/17, у постановах Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі № 904/5212/17, від 5 серпня 2020 року у справі № 369/6771/15-ц, від 9 грудня 2019 року у справі № 826/10083/14, від 18 липня 2018 року у справі № 758/824/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваницький Ярослав Олегович, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

Витребувати з Залізничного районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 462/2756/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України, Фонд державного майна України, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов