У Х В А Л А

18 листопала 2020 року

м. Київ

справа № 463/4430/17

провадження № 61-15934ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сварож» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Д-МІКС Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Іва-Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Провімі», про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сварож» (далі - ТзОВ «Сварож») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 261 500, 00 грн.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 13 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Сварож» кошти в розмірі 245 600, 00 грн як безпідставно набуте майно в період з 10 червня 2013 року по 24 вересня 2013 року.

В решті позову відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано.

Справу за позовом ТзОВ «Сварож» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Д-МІКС Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Іва-Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Провімі», про стягнення заборгованості передано до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи № 914/2790/14 про банкрутство ТзОВ «Сварож».

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року, в якій просила скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду в частині передачі даної справи до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи № 914/2790/14 про банкрутство ТзОВ «Сварож» та закрити провадження у справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 261 500, 00 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сварож» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Д-МІКС Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Іва-Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Провімі», про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук