Справа № 539/3089/20
Провадження № 2/539/1088/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді Даценка В.М.,

за участю секретаря Джадан І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку із лікуванням,-

ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку із лікуванням.

У позові вказала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Починаючи з 11.10.2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

У січні 2019 року під час обстеження медичною комісією військового комісаріату, лікарем стоматологом було виявлено у сина глибокий дистальний травматичний прикус, у зв`язку з чим його визнано частково непридатним для військової служби та направлено на лікування, оскільки, глибокий прикус крім естетичних проблем, і зміни зовнішності, таїть у собі загрозу для здоров`я (передчасне стирання зубів, постійне травмування слизової оболонки ротової порожнини, порушення дихальної системи, головні болі).

Лікування захворювання потребує значних коштів, який самостійно вона заробити не може, оскільки виховує дитину сама, а батько дитини не приймає участі у житті сина, не цікавиться його розвитком та здоров`ям.

Так, частково за власні кошти та за кошти, взяті у борг, у період з липня 2019 року по 18.09.2020 року в ПП «Стоматологічна клініка «Альона» було проведено часткове комплексне лікування сина, яке коштувало 23 000 гривень.

Відповідач працює, отримує регулярний прибуток, а тому вона вважає, що має можливість компенсувати половину вартості вищевказаних витрат, понесених на лікування сина.

Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_4 , в сумі 11500 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив. Суду надав відзив, в якому вказав, що протезування зубів їх сина не було необхідним, а є лише косметичним відтворенням правильного прикусу, а тому такі витрати не відносяться до ст.185 СК України. При цьому він не має можливості сплачувати такі кошти, оскільки отримує незначну заробітну плату, проживає з батьками, яким також надає матеріальну допомогу та постійно лікується.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 17.07.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 04.11.2011 року було розірвано (а.с.3,9), мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2011 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

Як вбачається з акту №137 від 21.01.2019 року Лубенської міської комунальної стоматологічної поліклініки (а.с.13), у ОСОБА_4 виявлено захворювання - дистальний травматичний прикус, який може впливати негативно на загальний стан здоров`я та в подальшому мати негативні наслідки, тому дане захворювання потребувало негайного лікування.

Згідно довідки ПП «Стоматологічної клініки «Альона» №13 від 07.09.2020 року, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено курс лікування, з липня 2019 року по теперішній час і яке в подальшому потребує продовження (а.с.14).

Відповідно до акту наданих послуг ПП «Стоматологічної клініки «Альона» від 18.09.2020 року та квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с.15-21) вартість проведеного ОСОБА_4 лікування становить 23000 гривень, з яких: 17.08.2019 року 250 гривень; 21.08.2019 року 350 гривень; 31.08.2019 року 11000 гривень; 28.09.2019 року 11000 гривень; 12.10.2019 року 400 гривень.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912)та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини.

Такі обставини могли відбутись в минулому і повністю закінчитись на момент розгляду справи, продовжити своє існування ще протягом певного строку чи безстроково.

Відповідно до цього суд і приймає рішення при обранні способу сплати додаткових витрат: разово, періодично або постійно.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2017 року (справа № 6-1489цс17).

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що позивачем ОСОБА_1 було сплачено кошти на лікування y неповнолітнього сина глибокого дистального травматичного прикусу. Такий діагноз підтверджується належними та допустимими доказами.

Вказана хвороба призводить до порушення функції жування, хронічного отримування травми слизової порожнини рота - ясен і щік, підвищення стирання зубів і перенапруження скронево-щелепного суглоба.

Ці обставини є загальновідомими та відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК не підлягають доказуванню.

Факт тимчасової непрацездатності неповнолітнього ОСОБА_4 в зв`язку з таким діагнозом підтверджено висновком медичної комісії військового комісаріату.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат з боку відповідача.

Посилання відповідача на те, що така операція є лише косметичним відтворенням правильного прикусу спростовується наведеними доказами.

Судом встановлено, що розмір таких витрат, становить 23 000 грн. Сума, яку позивач прохає стягнути з відповідача, складає 11 500 грн.

З наданих суду доказів вбачається, що відповідач працює слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування в АТ «Лубнигаз». Його заробітна плата за квітень-вересень 2020 року склала 60 184 грн 90 коп.

Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач щомісячно несе витрати по сплаті аліментів на дитину в розмірі ј частини його заробітку. Докази того, що відповідач несе інші витрати на потреби, які виходять за межі звичайних побутових, останнім не надано.

За таких обставин, враховуючи позицію, висловлену в постанові КЦС ВС у справі № 766/47/16-ц від 28 лютого 2018 року щодо визначення матеріальних можливостей платника аліменти, суд приходить до висновку, що відповідач має змогу компенсувати позивачу витрати на лікування неповнолітньої дитини в сумі 11 500 грн.

Відтак, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

При подачі до суду позову, позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку із лікуванням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку із лікуванням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.12.2020.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко