КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 361/6895/17 Головуючий у суді першої інстанції: Дутчак І.М.
У Х В А Л А

01 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що з 24 липня 2004 року він і відповідач перебували у шлюбі, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У період шлюбу сторони, як подружжя згідно із договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратовою С.В., зареєстрованим у реєстрі за № 2961, за спільні кошти придбали земельну ділянку площею 0,2 га, кадастровий номер :01:023:0003, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку на підставі цього договору купівлі-продажу зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 . За час перебування у шлюбі сторонами на зазначеній земельній ділянці було збудовано житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Будинок в експлуатацію не прийнятий, право власності на нього не зареєстровано.

Згідно із Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, виданого Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 12 травня 2017 року № КС60, даний житловий будинок вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації.

Позивач зазначав, що придбанням будівельних матеріалів та будівництвом вказаного будинку, оформленням вводу його в експлуатацію займався безпосередньо він, вкладаючи свої кошти, що підтверджується відповідними чеками та квитанціями на його ім`я.

Отже позивач вважає, що оскільки спірна земельна ділянка та вказаний житловий будинок, набуті у період його шлюбу із ОСОБА_1 , це нерухоме майно є спільним сумісним майном подружжя, тому, враховуючи ступінь готовності 100 % даного житлового будинку, можливо здійснити його поділ як об`єкта незавершеного будівництва. На його думку, це нерухоме майно має бути поділено в рівних частках між ними, тобто, виділивши кожному із них у власність по Ѕ частки земельної ділянки та по Ѕ частки незавершеного будівництвом (ступінь готовності 100 %) житлового будинку.

Крім того ОСОБА_2 вказував, що у шлюбі ними також було придбано два транспортних засоби: автомобіль марки «Volvo», право власності на який зареєстровано за ним (позивачем), та автомобіль марки «Toyota», право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя, його та ОСОБА_1 , наступне майно: земельну ділянку площею 0,2 га, кадастровий номер :01:023:0003, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; незавершений будівництвом (ступінь готовності 100 %) житловий будинок, загальною площею 274,7 м2, житловою площею 110,8 м2, нежитловою площею 163,9 м2, із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за цією ж адресою; автомобіль марки «Volvo», модель «V40CC», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки «Toyota», модель «RAV 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просив визнати за ним і відповідачем ОСОБА_1 , за кожним із них, право власності на Ѕ частку вищевказаної земельної ділянки площею та незавершеного будівництвом (ступінь готовності 100 %) житлового будинку. Також, у порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ним право власності на автомобіль марки «Volvo», модель «V40CC», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; за відповідачем ОСОБА_1 - право власності на автомобіль марки «Toyota», модель «RAV 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву зазначала, що джерело набуття земельної ділянки та отримання коштів на будівництво не дає підстав для віднесення ні ділянки, ні будівельних матеріалів до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, оскільки фактично спірне майно набуте не за кошти подружжя, зокрема позивач не надав доказів на підтвердження наявності у сторін на час 01.09.2014 року сумісних коштів у розмірі 6 728 76 грн. - вартість земельної ділянки та 5 592 796 грн. - вартість будівництва, крім того, зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинилися з 2014 року й вона постійно проживала с іншим чоловіком, який за власні кошти придбав для неї земельну ділянку та будівельні матеріали, тому просила суд в цій частині позовних вимог відмовити.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: земельну ділянку площею 0,2 га, кадастровий номер :01:023:0003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12; незавершений будівництвом житловий будинок (ступінь готовності 100 %), загальною площею 274,7 м2, житловою площею 110,8 м2, нежитловою площею 163,9 м2, із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Volvo», модель «V40CC», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 ; автомобіль марки «Toyota», модель «RAV 4», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- виділено ОСОБА_2 на праві особистої власності автомобіль марки «Volvo», модель «V40CC», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 ;

- виділено ОСОБА_1 на праві особистої власності автомобіль марки «Toyota», модель «RAV 4», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 ;

- визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за кожним із них, право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер :01:023:0003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за кожним із них, право на Ѕ частку незавершеного будівництвом житлового будинку (ступінь готовності 100 %), загальною площею 274,7 м2, житловою площею 110,8 м2, нежитловою площею 163,9 м2, із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вирішення питання про земельну ділянку та будинок, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу земельної ділянки та будинку.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що позивач ніколи не приймав участі у будівництві спірного будинку, воно не велося за грошові кошти сторін та будинок було збудовано вже за час окремого проживання сторін у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин та за кошти, які не належали подружжю.

Відповідач зауважує, що спірний будинок був побудований її теперішнім цивільним чоловіком ОСОБА_5 , з яким вона проживає з 2014 року і саме ним була придбана земельна ділянка для будівництва.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на те, що суд першої інстанції всебічно і повно розглянув дану справу, дав належну правову оцінку зібраним по справі доказам і виніс законне рішення. При цьому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Отже, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

30.11.2020 року до апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, зокрема до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 361/486/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 , про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, набутого за час окремого проживання.

У клопотанні представник відповідача посилається на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, оскільки предметом судового розгляду цієї справи є обставини (факти) на які посилалась відповідач щодо придбання земельної ділянки та будівництва спірного будинку за грошові кошти, допитаного в якості свідка ОСОБА_5 та вже за час окремого проживання сторін у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин тобто за кошти, які не належали подружжю. Проте вказаний факт позивачем не спростований та судом фактично не досліджувався, разом з тим, відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з окремим відповідним позовом і під час розгляду справи судом першої іншої інстанції, просила суд об`єднати розгляд цих справ в одне провадження, оскільки позовні вимоги є взаємовиключними і пов`язані між собою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач підтримала своє клопотання з підстав, викладених у ньому.

Позивач та його представник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та порушення строків розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи клопотання, думку сторін, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання майна, в тому числі спірної земельної ділянки та спірного житлового будинку, не прийнятого в експлуатацію, спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Відповідач, заперечуючи щодо цих вимог, посилалась на те, що будинок було збудовано вже за час окремого проживання сторін у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин та за кошти, які не належали подружжю.

10 лютого 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 , про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, набутого за час окремого проживання.

11 листопада 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області справу закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20 січня 2021 року.

Згідно п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як вище вказувалося відповідач вправі висунути в даній справі всі наявні у нього заперечення стосовно фактів зазначених у позові, проте в даному випадку доводи та факти зазначені відповідачем на підтримання своєї позиції, фактично судом не перевірені, оскільки спір сторін про встановлення факту окремого проживання та визнання за ОСОБА_1 особистою приватною власністю спірного нерухомого майна, набутого за час окремого проживання, судом не розглянутий, що на думку судової колегії становить неможливим встановлення судом обставин справи, відповідних їм правовідносин та формування судом правових висновків щодо шляхів вирішення даного спору, без вирішення іншої справи./

Зважаючи на те, що предмет спору у даних справах є захист прав власності на спірне майно, гарантоване ст.41 Конституції України та статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та враховуючи, наявність підстави для зупинення провадження у справі, оскільки в іншій справі вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог, заперечень сторін та умов, від яких залежить можливість вирішення спору між сторонами, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2020 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 361/486/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 , про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, набутого за час окремого проживання.

Керуючись п. 6 ч. 1 статті 251 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження задовольнити.

Зупинити провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 361/486/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 , про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, набутого за час окремого проживання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: