Справа № 567/1106/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину

в с т а н о в и в

Рівненська міська рада звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 4.04.2019 року № 567/249/19 ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України. Судом було встановлено, що 06.10.2018 року приблизно о 21.20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Аudi А6» р.н. НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились 4 дорослих пасажири, в порушення вимог п.2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, не був достатньо уважним та не стежив за дорожньою обстановкою щоб не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян. Рухаючись на вказаній ділянці дороги, водій ОСОБА_1 , не вибрав відповідно до вимог п.п.12.1, 12.4 ПДР України безпечної швидкості руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого автомобіль марки «Аudi А6» р.н. НОМЕР_1 під його керуванням занесло на ліве узбіччя по напрямку його руху, після чого він допустив зіткнення правою стороною автомобіля марки із деревом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки отримали тілесні у ушкодження, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 9-12 ребер справа, забою правої легені, закритого перелому с/з правої ключиці, правобічного пневмотораксу, малого правобічного гідротораксу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 181 від 10.12.2018 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеня, забою- осаднення голови та обличчя, які відповідно до висновку вище зазначеної судово- медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому крижових хребців зліва на рівні 81-83 із незначним зміщенням, перелому верхніх гілок лобкових кісток з обох сторін з ушкодженням передньої колони ацетабулярної западини зліва без висновку судово-медичної експертизи № 180 від 14.12.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довго тривалості розладу здоров`я.

Внаслідок вчинення зазначеного злочину ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_2 , перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради з 08.10.2018 по 16.10.2018, що складає 8 ліжко-днів. Сума витрат на лікування хворого ОСОБА_2 , згідно довідки-розрахунку, становить 3315 грн. 52 коп. Потерпіла ОСОБА_3 , перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради з 08.10.2018 по 07.11.2018, що складає 30 ліжко-днів. Сума витрат на лікування хворої ОСОБА_3 , згідно довідки-розрахунку становить 12804 грн. 9 коп.

Загальна сума витрат, понесених закладом охорони здоров`я, на лікування потерпілих від злочину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становить 16120 грн. 42 коп.

Вказуючи про те, що КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, у якій проводилось лікування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , потерпілих від дій ОСОБА_1 , перебуває у комунальній власності міста та фінансується з місцевого бюджету, тому кошти в сумі 16120,42 грн. повинні бути стягнені на користь виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року було відкрите провадження, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив проводити судове засідання у відсутності представника, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ст. ст. 280-282 ЦПК України, з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутності сторін по справі.

Суд, дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з нищенаведеного.

Судом з`ясовано, що відповідно до ухвали суду від 4.04.2019 № 567/249/19, 06.10.2018, ОСОБА_1 , близько 21 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Аudi А6» р.н. НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились 4 дорослих пасажири, зокрема на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_2 , та на задньому сидінні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , рухаючись біля житлового будинку АДРЕСА_1 , в напрямку на с. Кургани Острозького району Рівненської області, в порушення вимог п. 2.3 (б, д) ПДР України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, не був достатньо уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, щоб не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян.

Рухаючись на вказаній ділянці дороги, водій ОСОБА_1 , не вибрав відповідно до вимог п.п.12.1, 12.4 ПДР України безпечної швидкості руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого автомобіль марки «Аudi А6» р.н. НОМЕР_1 під його керуванням, занесло на ліве узбіччя по напрямку його руху, після чого він допустив зіткнення правою стороною автомобіля марки «Аudi А6» р.н. НОМЕР_1 із деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «Аudi А6» р.н. НОМЕР_1 отримали тілесні ушкодження, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 9-12 ребер справа, забою правої легені, закритого перелому с/з правої ключиці, правобічного пневмотораксу, малого правобічного гідротораксу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №181 від 10.12.2018 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеня, забію-осаднення голови та обличчя, які відповідно до висновку вище зазначеної судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому крижових хребців зліва на рівні 81-83 із незначним зміщенням, перелому верхніх гілок лобкових кісток з обох сторін з ушкодженням передньої колони ацетабулярної западини зліва без зміщення, перелому сідничної кістки з незначним зміщенням, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №180 від 14.12.2018 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я. Своїми умисними діями ОСОБА_1 , грубо порушив п. 12.1 ПДР України, що затвердженні постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 у, що знаходиться в причинному зв`язку з наставшими наслідками.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 04.04.2019 №567/49/19, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими (а.с.4-5), яка набрала законної сили 12.04.2019.

Згідно довідки КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради №16598/202/09-2018 від 14.11.2018, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради з 08.10.2018 по 16.10.2018, що складає 8 ліжко-днів, сума витрат понесених на лікування становить 3315,52 грн.( а.с.6).

Згідно довідки КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради №9/1325 від 27.12.2018 потерпіла ОСОБА_3 , перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради з 08.10.2018 по 07.11.2018, що складає 30 ліжко-днів, сума витрат на лікування хворої ОСОБА_3 , згідно довідки-розрахунку становить 12804 грн. 09 коп.(а.с. 7)

Загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілих становить 16120,42 гривень.

Станом на день звернення до суду з позовом та розгляду справи, відповідачем кошти на лікування потерпілих не відшкодовано.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією.

Наведене повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 24.02.2016 у справі №1343цс15.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

За змістом статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 1, 3, 6 постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 1, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ від 16 липня 1993 року № 545.

Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку.

Згідно з статутом Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради затвердженим рішенням Рівненської міської ради № 4741від 16.08.2018, підприємство є лікувальним закладом охорони здоров`я комунальним некомерційним підприємством, що надає медичні послуги в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим статутом.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд виходить із того, що ОСОБА_1 вчинив злочин, внаслідок якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували на лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, яке є закладом охорони здоров`я та яким було витрачено кошти в сумі 16120,42 гривень, що підтверджено належними та допустимими доказами, які знаходяться у матеріалах справи.

За таких обставин, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілих.

Враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими, тобто з нереабілітуючих підстав, відповідач зобов`язаний відшкодувати до місцевого бюджету витрати КНП «Центральної міської лікарні» Рівненської міської ради, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення.

За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення.

Отже, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові від 19 червня 2019 року Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду в справі № 295/2579/17.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог Рівненської міської ради, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути до місцевого бюджету понесені витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину в сумі 16120,42 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в

позовну заяву Рівненської міської ради (м.Рівне вул.Соборна,12-А, , індекс 33028) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету 16120 (шістнадцять тисяч сто двадцять одну) гривню 42 коп. витрат на стаціонарне лікування птерпілих від злочину, ( р/р 7002 в банку Казачейство України (ЕАП) МФО 899998, , одержувач УК у м.Рівному 24060300).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 січня 2020 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.