Справа № 305/752/20
Провадження по справі 2/305/475/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судових засідань Орос С.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Рахові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивачка) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 22 жовтня 2016 року Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №164, було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2 . Від цього шлюбу сторони мають одну дитину, дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З Відповідачем з особистих причин вони спільно не проживають з 2020 року. Відповідач проживає окремо та тривалий час перебуває за кордоном, спільного господарства з ним вони не ведуть, а їхня донька постійно проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не має іншої родини та інших осіб на утриманні, є працездатною особою, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вона вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини. У зв`язку з наведеним просить постановити рішення, за яким шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що був зареєстрований 22 жовтня 2016 року Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №164, розірвати, залишивши їй після розлучення прізвище ОСОБА_5 , а також стягувати з Відповідача в її користь аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3000 гривні з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка, ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу підтримала, пояснила, що вони вже майже рік жодних відносин не підтримують, за цей час вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, аліменти просить стягувати у розмірі, що передбачений законом.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу вивзнав та не заперечив щодо розлучення, аліменти на утримання дити згідний, однак враховуючи, що він постійного доходу не має, оскільки фактично ніде не працює, тому сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 3000 гривень змоги не має, водночас згідний сплачувати аліменти у розмірі по 1500 гривень щомісячно.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований 22 жовтня 2016 року Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №164.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Від шлюбу у сторін народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, ОСОБА_1 , а Відповідач, у порушення своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказана обставина не заперечувалася Відповідачем в ході розгляду справи.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони з початку 2020 спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин. Шлюб між сторонами має формальний характер, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка, ОСОБА_1 , як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, виявила бажання носити після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_5 , тому їй слід залишити таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрати платник аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Про обов`язок суду при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Зі змісту частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі наведеного, суд вважає, що Відповідач зобов`язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров`я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров`я та матеріального становища.

Враховуючи те, що Позивачка виявила бажання отримувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини саме в такому грошовому вимірі.

Суд, виходячи із принципу розумності та справедливості з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є неповнолітньою, не має доходу, а також враховуючи, що відповідач є молодою особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, зважаючи на те, що відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе частково задовольнити позов у частині стягнення аліментів з Відповідача в користь Позивачки у твердій грошовій сумі в сумі 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, що відповідатиме принципу диспозитивності та ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України.

Аліменти на утримання дитини згідно зі ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 05.06.2020 року.

Відповідно до вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Таким чином, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для виконання.

Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів.

Тому, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 гривні за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів.

Питання про стягнення судових витрат Позивачка не ставила.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141,263-265, 273,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що був зареєстрований 22 жовтня 2016 року Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за №164, розірвати.

Позивачці, ОСОБА_1 , залишити прізвище ОСОБА_5 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1500 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 840 гривень 80 копійок судового збору на рахунок: отримувач коштів УК у Рахiв. р/Рахівський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37862638, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0007211, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101 судовий збір.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Копію рішення суду, після набрання ним законної сили, надіслати у Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), для виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е. Ємчук