Провадження № 2/161/4509/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні доказів

30 листопада 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Черняка В.В., за участю секретаря судового засідання Бугайчука О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Дежргеокадастру у Волинській області, Луцької міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду, разом з позовною заявою, надійшла вказана заява.

Заява обґрунтована тим, що для правильного та об`єктивного вирішення даної справи позивач бажає надати докази, а саме матеріали, на підставі яких відповідачу ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку з кадастровим номером :34:110:0454. На адвокатський запит представника позивача йому стало відомо, що вказані документи були вилучені слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області. З наведених вище підстав позивач просить суд забезпечити докази шляхом витребування у цього органу поліції копії документів, які стали підставою для передачі відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що у її задоволенні слід відмовити, з наступних підстав.

Частиною першою статті 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

В свою чергу, частиною першою статті 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Отже, основною відмінністю інституту забезпечення доказів від їх витребовування судом в загальному порядку є те, що забезпечення допускається лише, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. При цьому вказані обставини повинен довести суду саме заявник.

Проте, у розглядуваному випадку, позивач у своїй заяві ніяким чином не обґрунтовує, що докази, які він просить суд забезпечити, можуть бути втрачені чи знищені СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області.

Фактично позивач у своїй заяві підміняє інститут витребування доказів, як захід забезпечення доказів (ст.116 ЦПК України) та інститут витребування доказів у загальному порядку за клопотанням сторін (ст.84 ЦПК України).

З наведених мотивів, оскільки позивач не довів суду, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення доказів слід відмовити.

Керуючись ст.116-118 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Дежргеокадастру у Волинській області, Луцької міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений та підписаний 30 листопада 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк