Справа № 183/6498/19
№ 2/183/1443/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Сороки О.В.
секретаря Устименко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про надання дозволу на реєстрацію, зняття з реєстрації місяця проживання дитини, без згоди другого з батьків, -

У жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до батька дитини ОСОБА_2 , в якому просить надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на реєстрацію її місця проживання разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування свого позову, позивач зазначає, що 30 листопада 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 569.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З жовтня 2014 року шлюбні відносини між сторонами було припинено, проте шлюб й до цих пір не розірвано. Позивач зазначає, що з моменту народження дитини вона опікується про свою доньку, займається її вихованням. Разом з дитиною вони зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання для дитини є кімната, яка обладнана необхідними меблями для відпочинку та дозвілля дитини, бабусею дитини та матір`ю позивача ОСОБА_4 були створені всі необхідні умови для виховання та проживання дитини.
11.07.2019 року бабуся позивача надала свою згоду на реєстрацію її та малолітньої дитини в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , для їх окремого проживання, оскільки там фактично ніхто не мешкає, а в зв`язку з уточненням позовних вимог позивач зазначає, що отримала згоду на реєстрацію місця проживання дитини разом з нею по АДРЕСА_2 , від власника будинку ОСОБА_5 .
Позивач зазначає, що звернулася до відповідача з проханням надати нотаріальну згоду на зняття з реєстрації дитини за адресою: АДРЕСА_1 та її реєстрацію разом зі мною за адресою: АДРЕСА_2 , на що отримала безпідставну відмову, що змусило її звертатись до суду.
Зважаючи на безпідставність відмови відповідача від невиконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, позивач вважає, що останній зловживає своїми батьківськими правами, чим порушує права та інтереси малолітньої дитини.
Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року відкрите загальне позовне провадження по справі, призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 17 липня 2020 року закінчене підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд по справі.
В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідач також не з`явився, повідомлений належним чином про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення по суті позову, у якому зазначають, що квартира в АДРЕСА_1 не приватизована. В зазначеній квартирі постійно проживають ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_6 та онуком ОСОБА_7 . В квартирі також зареєстрована малолітня дитина позивача ОСОБА_8 , яка у разі приватизації квартири матиме право на частку у власності. З метою недопущення порушення прав малолітньої дитини на житло, орган опіки та піклування важчає не доцільним надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, провів заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, дійшов до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 28).
ОСОБА_1 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 31), відповідач зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 17).
Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_1 вживала заходів для зняття з реєстрації свого місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , однак у вчиненні таких дій позивачеві було відмовлено, оскільки не надана згодя батька дитини (а.с. 29,30).
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність між сторонами спору щодо отримання від відповідача дозволу на реєстрацію, зняття з реєстрації місяця проживання дитини, без згоди батька.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до вимог ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі ст.ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» гарантує кожній людині право на вільне пересування по всій підконтрольній території України.
Крім того, вимогами ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Відповідно до Постанови КМУ № 207 від 02.03.2016 року Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років.
Так, п. 18 встановлено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Також, п. 26 встановлено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Аналізуючи норми матеріального права, суд приходить до висновку, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, місце проживання дитинита її реєстрація повинна відбуватися разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Як свідчать матеріали справи відповідач відмовляється надавати письмову згоду на зміну місця реєстрації своєї малолітньої дитини.
Між тим, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а зміна місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на зміну місця реєстрації проживання з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.
В такому випадку наявність судового рішення із зазначенням місця реєстрації дитини, відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Отже, як зазначав суд вище, в даному випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, не визначено.
Між тим, у відповідності ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/зняття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері), суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону.
Так, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд вважає за можливе застосувати вказані вище норми Закону.
Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Слід також звернути агу на те, що власник будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , надала свою письмову згоду на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 у належному їй на праві власності будинку разом з матерю ОСОБА_1 .
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, суду надано достатньо доказів того, що ОСОБА_1 діє в інтересах малолітньої дитини, а також достатньо даних про те, що зміна реєстрації місця проживання дитини разом з матір`ю не зашкодить законним правам батька щодо обізнаності місця реєстрації своєї дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про надання дозволу на реєстрацію, зняття з реєстрації місяця проживання дитини, без згоди другого з батьків, - задовольнити.
Надати ОСОБА_1 дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на реєстрацію її місця проживання разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока .