КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Іванової І.В., розглянувши заявусуб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід судді Сушко Л.П. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович, про визнання недійсними договорів,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року позов СПД фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 , звернулась до суду із апеляційною скаргою.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2020 року справу призначено головуючому судді Івановій І.В., судді, які входять до складу колегії: Сліпченко О.І., Сушко Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

30 листопада 2020 року на адресу Київського апеляційного суду поштою надійшла заява СПД ФОП ОСОБА_1 про відвід судді - члена колегії суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П.

Подану заяву, ФОП ОСОБА_1 мотивує тим, що ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року у справі № 370/1226/15 суддя Сушко Л.П. в порушення принципу юридичної визначеності, з формальних підстав скасувала ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року, якою було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5 , з направленням питання на новий розгляд.

Позивач зазначає, що нового розгляду питання забезпечення позову у справі № 370/1226/15 так і не відбулось. Однак, через два дні після скасування заходів забезпечення позову, боржник ОСОБА_5 уклав оскаржувані у даній справі договори дарування нерухомого майна. ОСОБА_1 вважає, що суддя Сушко Л.П. сприяла боржнику ОСОБА_5 в ухиленні виконання грошового зобов`язання перед ним, оскільки забезпечила ОСОБА_5 та ОСОБА_2 можливість приховати майно від звернення стягнення, чим унеможливила виконання рішення суду усправі № 370/1226/15.

Згідно ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями суду, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оскільки, ухвалення суддею рішення в іншій справі не може бути підставою для відводу, на що прямо вказує ч.4 ст.36 ЦПК України, суд приходить до висновку про необґрунтованість відводу.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (§ 49-52) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обгрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, не вбачає будь-яких підстав стверджувати, що суддя Сушко Л.П. виявляє особисту упередженість щодо розгляду даної справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно з`ясувати, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Водночас обставини, покладені в основу заяви ФОП ОСОБА_1 про відвід судді Сушко Л.П., не свідчать про існування підстав, визначених у ст.36 ЦПК України, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Таким чином, проаналізувавши обставини, наведені позивачем у його заяві про відвід судді Сушко Л.П. від участі у розгляді даної справи апеляційний суд дійшов висновку, що їх не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

Згідно вимог ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати відвід, заявленийсуб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 судді Сушко Л.П. - необґрунтованим.

Вирішення заявисуб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід судді Сушко Л.П. передати для автоматизованого розподілу з метою визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, для його розгляду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя І.В. Іванова