Ухвала

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 380/1833/14-ц

провадження № 61-16338ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятигорської сільської ради Тетіївського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису, за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2016 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у даній справі.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що в матеріалах справи міститься фальшивий доказ - акт про одруження від 20 листопада 1999 року № 11 і його фальшивість підтверджується висновком повторної почеркознавчої експертизи від 23 жовтня 2014 року № 0975, якою встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в записі акта про одруження від 20 листопада 1999 року № 11 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою, та висновком експерта від 19 січня 2015 року № 1071, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в записі акта про одруження від 20 листопада 1999 року № 11 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою і судом при розгляді справи цей висновок в сукупності не досліджувався, а тому, на її думку, вищевказане і є нововиявленими обставинами, що тягнуть за собою перегляд рішення Тетіївського районного суду Київської області.

Тетіївський районний суд Київської області рішенням від 26 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року, відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2016 року за нововиявленими обставинами.

04 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди безпідставно не визнали нововиявленими обставинами беззаперечність фальшивості доказу - актового запису про реєстрацію шлюбу від 20 листопада 1999 року № 11, що існували на час розгляду справи, входять до предмету доказування у справі, не були встановлені судом, впливають на висновки суду про права та обов`язки учасників судового процесу, спростовують факти покладені в основу чинного рішення суду відносно того, що позивач давав згоду на реєстрацію шлюбу з відповідачем. В правовій державі є неприпустимим для суду залишати чинним фальшивий документ з підробним підписом, тим більше, що цей документ складений з порушенням Закону, породжує юридичні наслідки у сфері майнових та особистих прав і обов`язків партнерів, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України, передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

Частиною четвертою статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 у листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_2 та її батьком ОСОБА_3 , зареєстрований 20 листопада 1999 року П`ятигорською сільською радою, актовий запис № 11, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не надавав своєї згоди на одруження, оскільки в Книзі реєстрації актів про шлюб стоїть не його підпис.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела того, що була відсутня взаємна згода осіб, які одружувались. Не було наведено жодного доказу того, що померлий ОСОБА_3 не визнавав цей шлюб, не вважав відповідача ОСОБА_2 своєю дружиною, або бажав визнання цього шлюбу недійсним. Судом встановлено, що працівники сільської ради переплутали бланки свідоцтв про шлюб між сім`ями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідчать копії свідоцтв про реєстрацію шлюбів та записи в книзі видачі свідоцтв про реєстрацію шлюбу, де ОСОБА_6 розписався за свідоцтво серії НОМЕР_1 , а фактично отримав свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , тоді як ОСОБА_3 фактично отримав свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , тоді як у Книзі обліку видачі свідоцтв вказано, що йому видано свідоцтво серії НОМЕР_2 .

При цьому суд критично віднісся до тверджень ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 не давав своєї згоди на реєстрацію шлюбу з відповідачем, з тієї причини, що в актовому записі про шлюб не підпис її батька з тих підстав, що в рамках кримінального провадження проведено дві експертизи: від 21 березня 2013 року № 242, в якій встановлено, що підпис в акті про одруження від 20 листопада 1999 року № 11 виконаний ОСОБА_3 , та повторна почеркознавча експертиза від 19 травня 2015 року № 273/2737/15-32, в якій встановлено, що підпис в актовому записі про одруження від 20 листопада 1999 року № 11 виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Отже, проаналізувавши зміст рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2016 року та наведені заявником підстави для його перегляду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставини, за яких ОСОБА_1 просить переглянути рішення суду, не є обставинами, які в розумінні статті 423 ЦПК України можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Вказані обставини не є нововиявленими, судами у справі вже встановлювалися аналогічні обставини і аналогічні докази та твердження ОСОБА_1 вже оцінювались судами при прийнятті рішень у справі.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявила клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою формування єдиної правозастосовчої практики з підстав, передбачених частиною третьою статті 403 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

Питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду за клопотанням учасника справи може бути вирішено лише після відкриття провадження у справі. Суд касаційної інстанції не приймав рішення про відкриття провадження у справі та витребування матеріалів справи, тому в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394, 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятигорської сільської ради Тетіївського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису, за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до П`ятигорської сільської ради Тетіївського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису, за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01 червня 2016 року за нововиявленими обставинами, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року, на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко