КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Київ

Справа № 753/15363/19 Головуючий у суді першої інстанції: Заставенко М.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11162/2020 Головуючий: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого (судді - доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Невідомої Т.О.

при секретарях Телятник І.М., Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі адвоката Яценко Ярослава Володимировича на Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року, адвокат Юдін В.С., представник ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва, з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на наступне майно :

автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2013 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :90:500:0127, площею 0.0641 га; садовий будинок, житловою площею 51,3 м2, за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 .

В обґрунтування заяви посилався на те, що 03 листопада 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Під час перебування у шлюбі, подружжя набули спірне майно.

Стосунки між подружжям ускладнились, сторони проживають окремо.

Згоди щодо поділу майна дійти не змогли, у зв`язку із чим, заявник має намір звернутись до суду з відповідним позовом.

Заявник зазначив, що ОСОБА_2 стало відомо, що 08 травня 2019 року, ОСОБА_3 самовільно, без її згоди, передав в іпотеку вищезазначене майно своїй матері ОСОБА_1 .

Вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав заявника.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі адвоката Яценка Я.В., 24 липня 2020 року, подала апеляційну скаргу.

Просила скасувати ухвалу суду про забезпечення позову Дарницького районного суду м. Києві від 12 серпня 2019 року в частині накладення арешту на: земельну ділянку площею 0.0641 га, кадастровий номер :90:500:0127, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 .

В обґрунтування апеляційних вимог посилалась на те, що 14 липня 2020 року при оформленні правочину у нотаріуса, їй стало відомо про накладений арешт на нерухоме майно, що належить їй на праві власності.

З інформаційних довідок №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 216201807, 216205521 від 14 липня 2020 року, стало відомо, що арешт майна накладений на колишнього власника ОСОБА_4 , обтяжувач - Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Право власності на вищевказане майно було набуте ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 05 травня 2019 року.

Зазначив, що арешт на майно було накладено 12 серпня 2019 року, яке з 18 липня 2019 року не належить ОСОБА_3 і право власності зареєстровано саме за нею.

ОСОБА_1 не є учасником судових проваджень, позовні вимоги до неї не заявлялися, ухвалу суду про забезпечення позову не отримувала.

Зазначила, що накладення арешту порушує її права, як законного власника майна та призводить до обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів.

В судовому засіданні адвокат Яценко Я.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Адвокат Юдін В.С. представник ОСОБА_2 направив до суду лист електронною поштою з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю у іншому судовому засіданні.

До клопотання належного підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надав.

Протокольною ухвалою колегія суддів залишила клопотання адвокат Юдіна В.С. без задоволення.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено, що ОСОБА_2 за зазначеною нею адресою міста її проживання або перебування відсутня.

Згідно зі ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно зі ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 та її адвокат Юдін В.С. повідомлені належним чином.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив, що 03 листопада 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Під час перебування у шлюбі, подружжя набули спірне майно.

Вирішуючи питання про забезпечення позову до його подачі суд першої інстанції вважав, що власником майна згідно з відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягу з Єдиного державного реєстру МВС України є ОСОБА_3

Земельна ділянка, садовий будинок, квартири обтяжені із забороною, іпотекодержатель: ОСОБА_1 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову до його пред`явлення суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також існує ризик, що відповідач в подальшому може здійснити відчуження нерухомого і рухомого майна придбаного у шлюбі, що унеможливить виконання рішення суду у справі.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 липня 2020 року встановлено, що право власності за ОСОБА_1 на наступні об'єкти нерухомого майна:

Земельну ділянку площею 0.0641 га, кадастровий номер :90:500:0127; садовий будинок, житловою площею 51,3 м2, за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 08 травня 2019 року

Власник майна ОСОБА_1 не є стороною у судовому спорі, вимоги до неї не заявлялись.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не були перевірена надана заявником інформація на момент накладення арешту, що не надає належного підтвердження належності автомобіля ОСОБА_3 .

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Колегія суддів встановила, що вирішуючи питання про забезпечення позову 12 серпня 2019 року суд першої інстанції керувався наданими заявником витягами з державного реєстру на нерухоме майно виданими станом на 03 липня 2019 року, в той час як 14 липня 2019 року було зареєстровано право власності на нерухоме майно вже за ОСОБА_1 .

Не повно з`ясувавши обставини, та не перевіривши доводи заявника суд першої інстанції наклав арешт на майно особи яка не є учасником справи чим були порушені її права.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 4 зазначеної статті суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо накладення арешту на автомобіль Mitsubishi Outlender 2013 року випуску на підставі наданої роздруківки з витягу з державного реєстру, суд першої інстанції також не перевірив наданих заявником даних на момент накладення арешту.

У витягу не зазначено дату та час на який він був наданий, неможливо встановити на який період часу були дійсні данні, оскільки в ньому зазначена тільки дата реєстрації автомобіля на ОСОБА_3 28 серпня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів вважає передчасним висновок суд першої інстанції та накладення арешту на спірне майно, без достатньої перевірки доводів заявника щодо забезпечення позову.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову скасуванню, а у задоволенні заяви заявника про забезпечення позову належіть відмовити.

Роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права звертатись до суду на будь якій стадії судового процесу із завою про забезпечення позову.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 376, 381,383,384 ЦПК України, колегія суддів ,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Яценко Ярослава Володимировича задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року скасувати.

У задоволені заяви про забезпечення позову адвоката Юдіна Володимира Сергійовича представника ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з підстав визначених ст. 389 ЦПК України

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.В. Борисова

Т.О. Невідома