Справа № 442/4271/20
Провадження № 2/442/1104/2020
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

03 грудня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої судді - Курус Р.І.

за участю секретаря судового засідання Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, -

за участі представника відповідача адвоката Ференц О.І.,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір дарування від 13.03.2003, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Єдин Л.В., та зареєстрований в реєстрі №1-778.

В судове засідання позивач та його представник потворно не з`явився, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені.

Представник відповідача адвокат Ференц О.Ю. вказала на необхідність залишення позову без розгляду. Також заявила клопотання на підставі вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат в сумі

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у раніше поданій письмовій заяві просив розглядати справу відсутності представника держнотконтори.

Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Так, статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних правовідносин та їх гарантій.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як зазначено вище, позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Волощук Б.І. повторно в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання (02.12.2020 та 03.12.2020), заяви про розгляд справи у їхній відсутності не подавали.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, суд вважає за доцільне зазначити, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

За таких обставин, суд, з врахуванням ст. ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача, вищенаведене повністю узгоджується з Постановою Верховного суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13.

Що стосується клопотання представника відповідача про відшкодування судових витрат, що складаються з витрат на правову допомогу в сумі 6500 грн. та витрат, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_2 серії ВС № 1018464 від 07.03.2020, адвокат Ференц О.І. уповноважена здійснювати правничу допомогу ОСОБА_2 , зокрема в судах всіх рівнів та інстанцій. (а.с. 44)

До заяви наданий договір про надання правової допомоги від 01.10.2019, акт виконаних робіт від 03 грудня 2020 року на суму 6500 грн, яка була зазначена в попередньому розрахунку, що був наданий до відзиву на позов, письмове підтвердження адвоката Ференц О.І. про отримання нею 6500 грн. в період з 20.08.2020 по 03.12.2020 за Актом виконаних робіт від 03.12.2020.

Під зловживанням процесуальними правами Цивільний процесуальний кодекс України визначає дії, що суперечать завданню цивільного судочинства (ст. 44 ЦПК України).

Залишення заяви без розгляду у зв`язку з неявкою позивача в судове засідання це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України.

При цьому, суд не перевіряє підстави поважності причин неявки позивача в судове засідання, як і підстави подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду, яку ним також було подано 02.12.2020.

Доводи відповідача про умисне затягування розгляду справи через подання клопотань про відкладення не знайшли свого підтвердження, оскільки в судове засідання 31.08.2020 клопотання про відкладення були подані як позивачем, так і представником відповідача, а судове засідання, призначене на 10.09.2020, позивач з`явився, проте, саме у зв`язку з неявкою його представника адвоката Волощука Б.І. розгляд справи було відкладено. В подальшому, позивач був присутній при розгляді справи, і як зазначено вище, подав заяву про залишення позову без розгляду.

Проте, в задоволенні заяви позивача про залишення позову без розгляду судом було відмовлено у зв`язку з тим, що розгляд справи було розпочато по суті.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду та повторна неявка позивача в судові засідання не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

З поданого позову слідує, що позивач мав сумніви щодо волевиявлення свого батька при укладенні договору дарування житлового будинку, який він вважав належатиме йому, а отже скористався своїм правом на подачу позову, а також правом на звернення до суду з клопотанням про витребування доказів, призначення експертизи. Відповідачем не доведено, що позивач, діючи недобросовісно, пред`явив необґрунтований позов. Також не встановлено судом, що позивач мав на меті протиправну мету, а саме ущемлення прав та інтересів відповідача.

Враховуючи вищенаведене, те, що судом не встановлено, що позивач діяв недобросовісно, пред`явив необґрунтований позов, то у задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача необхідно слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 142, 247, п. 5 ч. 1 ст. 257, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду з даним позовом повторно.

У задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора про визнання договору дарування житлового будинку недійсним відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали 03 грудня 2020 року.

Головуюча суддя Курус Р.І.