КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9214/2020 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Букалов В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року, постановлену у складі судді Матійчук Г.О. у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок залиття, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32 225,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2019 року. Пославшись на істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, просить скасувати вказане рішення.

Зазначає, що нововиявленими обставинами є приховані позивачем факти систематичних затоплень приміщення № НОМЕР_1 в минулому, починаючи з 2016 року та бездіяльність позивача щодо усунення їх наслідків, і відповідно, розвиток грибка та пошкодження стін внаслідок тривалої багаторічної дії вологи, а також відсутність зафіксованого в документах ОСББ факту видачі листа №25/05/18 від 25.05.2018 року, на копію якого посилався позивач, як основний доказ вини відповідача. Відповідач вважає, що позивач умисно не повідомив суду про факти неодноразового систематичного затоплення свого приміщення № НОМЕР_1 в минулому і про те, що жодні відновлювальні ремонті роботи в 2016-2018 роках не проводились. Про дані обставини йому стало відомо із іншої цивільної справи Печерського районного суду м. Києва №757/39899/18-ц, суддя Новак Р.В., за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежилих приміщень припиненим та зобов`язання вчинити певні дії, заочне рішення по якому оприлюднено 16 травня 2019 року на офіційному веб-порталі судової влади України.

Вважає, що оцінка вартості нерухомості і відновлювального ремонту, що була проведена 23.05.2018 року оцінювачем ФОП ОСОБА_4 та надана суду позивачем, враховує всі без винятку пошкодження приміщення, що сталися з 2016 року внаслідок систематичних затоплень, сума збитків в розмірі 32 255,00 грн. визначена передчасно та безпідставно без проведення належної призначеної судом експертизи, а звіт про оцінку в будь-якому випадку не є належним доказом, так як не встановлює причин пошкоджень та часу їх виникнення та оцінки з врахуванням обставин систематичних затоплень та аварій.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року і направити справу для продовження розгляду (перегляду) до суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Посилається на те, що суд не звернув увагу на надані нововиявлені обставини щодо фактів подання позивачем недостовірної інформації, не перевірив достовірність наданих позивачем доказів та не витребував оригінали документів, не врахував приховування позивачем важливих для розгляду справи обставин, які стали відомими при розгляді інших справ щодо того самого приміщення та тих самих обставин, не врахував одночасну подачу позову позивачем з тих самих обставин та предмету до декількох осіб. Не врахованими при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є:

- факт систематичних затоплень приміщення № НОМЕР_1 в минулому, починаючи з 2016 року та бездіяльність власника щодо усунення їх наслідків,

- відсутність зафіксованого в документах ОСББ факту видачі листа №25/05/18 від 25.05.2018 року, на копію якого послався позивач, як основний доказ вини відповідача та особиста заява керуючого ОСББ щодо того, що такі листи ОСББ не надавало і не має права надавати згідно з Статутом,

- необґрунтоване визначення позивачем розміру реальних збитків на здійснення капітального ремонту приміщення в сумі 26 225 грн., який з врахуванням нововиявлених обставин був визначений без врахування багаторічних пошкоджень майна внаслідок води та вологи,

- необґрунтоване включення до складу матеріальних збитків витрат по проведенню оцінки вартості майна ФОП ОСОБА_4 в розмірі 6000 грн., оскільки оплата вартості експертного дослідження не є ні судовими витратами, ні експертизою, яка була призначена судом,

- надання оцінювачу майна недостовірної інформації про те, що приміщення після виконання будівельних робіт підтримувалось у доброму стані.

Відповідач зазначає, що у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами він надав суду докази того, що при розгляді справи ні сторонам, ні суду не було відомо про те, що позивач умисне не повідомив про факти неодноразового систематичного затоплення належного йому нежитлового приміщення НОМЕР_1 в минулому починаючи з 2016 року та те, що ремонті роботи із усунення систематичних затоплень не проводились. Виникнення і розповсюдження грибка у приміщенні НОМЕР_1 доводить визначені судом в іншій справі обставини, що вказане приміщення було вже пошкоджене набагато раніше ніж 19 травня 2018 року і власник приміщення не здійснював ніяких дій щодо усунення наслідків таких затоплень. Факт неодноразових попередніх затоплень та бездіяльність власників приміщення з цього приводу суттєво впливає на те, що судом не було враховано ту обставину, що сума збитків від затоплення 19.05.2019 року не відповідає дійсним розмірам можливих збитків, оскільки приміщення НОМЕР_1 вже мало значні пошкодження на дату останнього затоплення 19.05.2018 року та в приміщенні були зафіксовані аварії в системі водопостачання.

Представник позивача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Зазначає, що посилання на обставини викладені у заочному рішенні Печерського районного суду м. Києва №757/39899/18-ц у справі за позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежилих приміщень припиненими та зобов`язання вчинити певні дії безпідставні та не встановлені, оскільки на даний момент у Печерському районному суді розглядається заява ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення та його скасування, рішення не прийнято. Твердження відповідача про те, що 19.05.2018 року посадовими особами ОСББ «Квартал Дружби» та аварійної служби не складався та відсутній у справах ОСББ «Квартал Дружби» Акт несанкціонованого доступу до його квартири НОМЕР_2 , а також не видавався лист вих. №25/05/18 від 25.05.2018 року жодним чином не підтверджені. При винесенні рішення суд дав належну оцінку доказам позивача та апеляційний суд погодився з висновком суду, що залиття приміщення НОМЕР_1 сталось внаслідок протікання фільтру очистки холодної води із квартири НОМЕР_2 , власником якої є відповідач.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими в розумінні положень статті 423 ЦПК України. Відповідач не був позбавлений можливості витребувати в ОСББ «Квартал Дружби» Акти про факти неодноразового систематичного затоплення приміщення № НОМЕР_1 в минулому, як і не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Суд не взяв до уваги посилання відповідача на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва №757/39899/18-ц, оскільки із наданого суду рішення не вбачається, що воно набрало законної сили. Представник позивача у своїх запереченнях вказала, що на даний момент судом розглядається заява ОСОБА_2 про перегляд вказаного рішення та його скасування.

Твердження відповідача, що в справах ОСББ «Квартал Дружби» відсутній факт видачі листа № 25/05/18 від 25.05.2018 року жодним чином не підтверджено, будь-яких інших доказів залиття приміщення НОМЕР_1 через дії інших осіб відповідачемсуду не надано.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року у справі № 757/57338/18-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної майну внаслідок залиття позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32 225,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. (а.с.85-86,т.1).

Постановою Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року залишено без змін (а.с.121-124, т.1).

Згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими обставинамив розумінні положень статті 423 ЦПК України, оскільки відповідач не був позбавлений можливості витребувати в ОСББ «Квартал Дружби» Акти про факти неодноразового систематичного затоплення приміщення № НОМЕР_1 в минулому, як і не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Суд правильно не взяв до уваги посилання відповідача на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва №757/39899/18-ц, оскільки із наданого рішення не вбачається, що воно набрало законної сили.

Представник позивача у своїх запереченнях наданих суду першої інстанції вказала, що на даний час судом розглядається заява ОСОБА_2 про перегляд вказаного рішення та його скасування.

Твердження відповідача, що в справах ОСББ «Квартал Дружби» відсутній факт видачі листа № 25/05/18 від 25.05.2018 року жодним чином не підтверджено.

Доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України щодо факту залиття приміщення НОМЕР_1 через дії інших осіб та на підтвердження відсутності вини відповідача у залитті ОСОБА_1 не надав ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій.

Апеляційний суд зауважує, що в доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року викладена частина доводів апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року, зокрема, щодо вини відповідача у залитті приміщення, яке належить позивачу, фактів неодноразового систематичного затоплення належного позивачу приміщення НОМЕР_1 за період 2016-2018 років, а також розміру матеріальної шкоди заподіяної внаслідок залиття, які відповідно були предметом розгляду Київським апеляційним судом, і жодним чином не являються нововиявленими обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують та не впливають на законність постановленої ухвали суду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним із основних принципів, на необхідності дотримання якого наголошує Європейський суд з прав людини, є принцип верховенства права, до фундаментальних аспектів якого відноситься принцип юридичної визначеності, який включає в себе принцип остаточності рішень суду.

В національному законодавстві даний принцип закріплений в ст. 129 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» було наголошено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

У справі «Науменко проти України» Європейський суд з прав людини також наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто, принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Скасування такого рішення призводить до порушення принципу юридичної певності і «права на суд» відповідно до ст. 6 параграф 1 Конвенції.

У справі «Желтяков проти України» судом було зазначено, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини також наголошував, що суд повинен з`ясувати, чи вимагає ситуація грубого втручання у остаточне рішення суду, зокрема, якщо було допущено серйозне порушення процесуальних норм або висновки суду були завідомо неправильними.

Апеляційний суд звертає увагу, що постановою Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року залишено в силі.

В касаційному порядку постанова Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року та рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року відповідачем не оскаржувалися.

В даному випадку, скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд остаточного судового рішення, при цьому, у заяві не вказано жодних об`єктивних обставин, які б були підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, виходячи з принципу верховенства права, фундаментальним аспектом якого є принцип юридичної визначеності, які передбачають повагу до принципу остаточності рішень суду, враховуючи необґрунтованість, безпідставність вказаних в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд дійшов висновку, що такі доводи не можуть слугувати підставою для скасування остаточного та обов`язкового судового рішення та перегляду його за нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.