Провадження: 2/484/1604/20
Справа: 484/3911/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Закревського В.І.,

при секретарі - Фартушняк Ю.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайську без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу № 484/3911/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сілськогосподарського виробництва, розташованої в межах Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 6.2319 га., кадастровий номер :02:000:0054. В обґрунтування своїх вимог вказував, 27.02.2014 року покійна склала заповіт, відповідно до змісту якого вказану земельну ділянку заповіла позивачу. При зверненні до Першої Первомайської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було видано витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи та постанову від 18.09.2020 року, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сілськогосподарського виробництва через наявність іншого заповіту на ім`я відповідача. Позивачу рекомендовано звернутися до суду.

Представник позивача в судове засідання подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі .

Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву із клопотанням про розгляд спарви у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справи, та відсутність доказів на підтвердження поважності неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08.01.2020 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 28.

За життя ОСОБА_3 27.02.2014 року було складено заповіт, відповідно до якого, остання, заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:0054). Вказане підтверджується копією заповіту .

Право власності на спарну земельну ділянку зареєстровано за померлою ОСОБА_3 в Державному земельному реєстрі про земельну ділянку 02.09.2005 року, що вбачається із копії витягу № НВ-020.

На час розгляду справи зазначений заповіт є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Після смерті ОСОБА_3 з`ясовано, що наявний ще один заповіт, складений у 2019 році, котрим остання заповіла відповідачу своє майно без конкретного визначення переліку майна.

Відповідно до постанови завідуючої Першої Первомайської державної нотаральної контори Мороз Л.В. від 18.09.2020 року, ОСОБА_1 , було повідомлено про те, що йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки наявний ще один заповіт.

Відповідач не заперечує проти визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем.

Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповітом спадкодавець може охопити все своє майно чи майнові права або ж визначити конкретне майно (майнові права), які підлягають спадкуванню спадкоємцем, визначені заповітом (ст. 1236 ЦК України).

Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вже зазначалося вище, в ході розгляду справи було встановлено, що за свого життя ОСОБА_3 склала розпорядження, яким заповіла позивачу земельну ділянку для ведення товарного сілськогосподарського виробництва, розташованої в межах Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 6.2319 га., кадастровий номер :02:000:0054, останній, як спадкоємець за заповітом, - належним чином прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не встановлено.

Крім того, судом встановлено, що відповідач не заперечує проти позовних вимог.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач позбавлений можливості оформити свої права на спадщину, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що право позивача підлягає захисту, а позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сілськогосподарського виробництва, розміром 6.2319 га., кадастровий номер :02:000:0054, що розташована в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Первомайську Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: