Провадження № 2-з/643/160/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Задорожна А.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, разом з яким подав заяву, в якій просив накласти заборону на відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно квартири, що належить відповідачу на праві приватної власності з метою забезпечення виконання можливого рішення суду на користь позивача.

В обґрунтування своєї заяви зазначив, що відповідач отримала від нього в позику грошові кошти в сумі 400000,00 грн., на підтвердження чого надала власноруч підписану розписку, але не повернула грошові кошти в строк. Оскільки відповідач на протязі місяця ухиляється від дзвінків та повідомлень позивача, не повертає суму боргу, позивач вважає, що відповідач умисно ухиляється від повернення боргу та має намір продовжувати такі дії. Відповідач ніде не працює та має у власності лише одну квартиру, в якій проживає та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,1 кв.м. та житловою площею 43,6 кв.м. З огляду на викладене, заявник просив забезпечити позов, шляхом накладення вказаних вище заборон на квартиру відповідача.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заявником не надано доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки, як вказано у заяві, відповідач має у власності єдину квартиру і суд вважає необґрунтованими ризики, про які вказує заявник, а саме - що відповідач відчужить своє єдине житло з метою ухилення від виконання рішення суду. Окрім цього, позивач в своїй заяві посилається на відсутність у відповідача трудових відносин будь з ким, однак, не надав відповідних доказів, а також не надав інші дані про відповідача, які суд міг би врахувати при вирішенні питання про забезпечення позову.

З`ясовуючи співрозмірність позовних вимог з видом забезпечення позову, з урахуванням приблизної ціни квартири відповідача, суд прийшов до висновку про те, що вид забезпечення позову, про який просить заявник вочевидь не відповідає розміру позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 153, 258 261, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 що відмова у забезпеченні позову не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя А.М. Задорожна