Справа № 943/386/20 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/1584/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника Міністерства юстиції України Посисень І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 07 квітня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у березні 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним, скасування наказу Міністерства юстиції України, зобов`язання поновити відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 07 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 та його представнику ОСОБА_3 , що спір належить до юрисдикції адміністративного судочинства, а саме до юрисдикції Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги про реєстрацію майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Зазначає, що сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Вважає, що правовідносини, що склалися між сторонами є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із майнових відносин. Скасувавши запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 фактично позбавлено права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Львівька обл., Буський р-н, с. Утішків, а саме склад, вагову на 30 і 60 тон, цех по виробництву комбікормів, навіс для транспорту, відділення прийому сировини, яке він набув у власність за договором купівлі-продажу від 10.10.2019 року. Звертає увагу, що судом першої інстанції порушено допустимі строки для прийняття ухвали про відмову у відкритті провадження, оскільки така ухвала постановляється не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, заперечення представника Міністерства юстиції України Посисень І.Р. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позовні вимоги містять незгоду з діями та рішеннями суб`єкта владних повноважень, а відтак спір виник із публічно-правових відносин, що відповідно до ст. 19 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, за змістом пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовим є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

До адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

У рішенні Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі № 815/6956/15 зазначено, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, які мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне та суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

З договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 10 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 купив належні ОСОБА_4 нежитлові приміщення, а саме: навіс для транспорту, літ «Г-1», загальною площею 153,,4 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206; відділення прийому сировини, літ. «В-1», загальною площею 74,6 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206; цех по виробництву комбікормів, загальною площею 442,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206; склад, літ. «Б-1», загальною площею 104,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206; вагова на 30 і 60 тон, літ. «Д-1», загальною площею 19,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27-28).

Наказом Міністерства юстиції України № 345/5 від 03 лютого 2020 року «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (зі змінами внесеними наказом Міністерства юстиції України № 408/5 від 05 лютого 2020 року) скасовано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.10.2019 року №№ 49095734, 49095587, 49095332, прийняті державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р., №№ 49095563, 49095404, державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Ревакович І.І., від 10.10.2019 року №№ 49111133, 49110223, 49109918, 49110810, 49110504, прийняті приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., від 18.10.2019 року №№ 49231192, 49231431, 49229134, 49229423, 49229728, 49229957, 49230712, 492230915, 49230226, 49230491, прийняті приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., від 13.11.2019 року №№ 49650369, 496505507, 49649181, 49649344, 49649517, 49649659, 49650075, 49650229, 49649797, 49649923, прийняті приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зелецькою Н.М., від 13.11.2019 року №№ 49651077, 49651117, 49650719, 49650785, 496652134, 496522205, 49652525, 49652573, 49651495, 49651621, прийняті державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком П.Т., від 03.12.2019 року № 499995790, прийняте державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_5 .

Скасовані наказом Міністерства юстиції України № 345/5 від 03 лютого 2020 року «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (зі змінами внесеними наказом Міністерства юстиції України № 408/5 від 05 лютого 2020 року) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були підставою внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вищезазначене нерухоме майно, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 29-33).

Обгрунтовуючи позовні вимоги про скасування вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 покликався на те, що спір має приватно-правовий характер.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.

Позивач ОСОБА_1 оскаржує дії суб`єкта владних повноважень Міністерства юстиції України, які пов`язані зі скасуванням рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, посилаючись при цьому на порушення цим суб`єктом положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», позивач вважає, що оскаржуване рішення порушує його право власності, оскільки скасовано рішення державного реєстратора щодо реєстрації його права власності на нерухоме майно, придбане ним на підставі договору купівлі-продажу, відтак він є добросовісним набувачем нерухомого майна, а заявлений позов спрямований на захист права власності позивача, має приватно-правовий характер і підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів приходить до висновку, що спір у даній справі є спором про цивільне право, оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних дій Міністерства юстиції України, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, а саме за скаргою ОСОБА_6 .

Таким чином, вчиняючи оскаржувані дії, Міністерство юстиції України не мало публічно-правових відносин з позивачем.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не з`ясував характер спірних правовідносин, не врахував, що такі мають цивільно-правовий, а не публічно-правовий, характер, що призвело до неправильного застосування ст. 186 ЦПК України та постановлення помилкової ухвали, що є підставою для її скасування.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 07 квітня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.11.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.