МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 487/6623/17
Провадження № 22-ц/812/1902/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Нікітіна Д.Г. в приміщенні того ж суду, за заявою ОСОБА_1 про заміну кредитора на його правонаступника, -

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою про заміну сторони стягувача в ухвалах про повернення судового збору, на правонаступника по цивільним справам №487/6623/17, №487/5440/17, посилаючись на ст. 55 ЦПК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну кредитора на його правонаступника.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначав, що відповідно до ухвал Заводського районного суду м. Миколаєва про повернення судового збору від 03.04.2018 року, 11.04.2018 року та 11.05.2018 року суми судового збору у розмірі 88,80 грн., 551,20 грн., 1016 грн. підлягали поверненню ОСОБА_2 у відповідності до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Проте, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та не змогла отримати гроші.

ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені його заяви, порушує його права як спадкоємця та правонаступника, тому просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив із того, що 15.12.2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2017 року у справі № 487/6623/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності залишено без руху, а ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.01.2018 року позовну заяву повернуто позивачці.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2018 року у справі № 487/6623/17 зобов`язано Управління Державного Казначейства у м. Миколаєві повернути ОСОБА_2 сплачену суму судового збору у розмірі 88.80 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2018 року у справі № 487/6623/17 зобов`язано Управління Державного Казначейства у м. Миколаєві повернути ОСОБА_2 сплачену суму судового збору у розмірі 1016,00 грн.

20.11.2018 року померла позивачка ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну кредитора у справі, посилаючись на те що він є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 .

Виходячи з положень ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Дана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли позивач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі. Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі. Залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Враховуючи викладене та те, що провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності відкрито не було у зв`язку з поверненням позовної заяви позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як убачається зі змісту заяви, з якою ОСОБА_1 звернувся до суду, він фактично просив замінити не сторону в цивільній справі її правонаступником, а сторону стягувача в ухвалах про повернення ОСОБА_2 судового збору, тобто замінити стягувача у судових рішеннях (в даному випадку ухвалах суду), винесених за життя ОСОБА_2 , її правонаступником.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2018 року у справі № 487/6623/17 зобов`язано Управління Державного Казначейства у м. Миколаєві повернути ОСОБА_2 сплачену нею суму судового збору у розмірі 88.80 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2018 року у справі № 487/6623/17 зобов`язано Управління Державного Казначейства у м. Миколаєві повернути ОСОБА_2 сплачену суму судового збору у розмірі 1016,00 грн.

Виконання ухвали суду про повернення судового збору здійснюється органом Казначейства на підставі заяви про повернення коштів з бюджету, ухвали суду та оригіналу документа про сплату судового збору.

Тобто ухвала суду про повернення судового збору передбачає стадію її виконання відповідним органом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_2 померла. Відповідно до заповіту від 13.08.2013р. ОСОБА_2 все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 .

Згідно листа Третьої Миколаївської Державної нготаріальної контори Миколаївської області від 28 липня 2020р. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, після смерті ОСОБА_2 .

Згідно ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові(заяві) вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім того, частиною першою статті 8 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Найбільш наближеним процесуальним законом, який регулює подібні правовідносини, є ч. 1 ст. 442 ЦПК України, яка передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Тому апеляційний суд вважає, що для визначення ефективного способу захисту прав особи, яка звернулася до суду за захистом своїх прав, у даному випадку слід використовувати положення ч.1 ст. 442 ЦПК України, а також ст. ст. 512, 514 ЦК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Системний аналіз положень ст. 442 ЦПК України, ст. 512, 514 ЦК України, свідчить про те, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі і право бути стороною виконавчого провадження. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача є обґрунтованим.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони на стадії виконання судового рішення, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони на стадії виконання судового рішення її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і у разі відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони стягувача правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про виконання судового рішення особою, яка зобов`язана виконати судове рішення.

Заявник у даній справі подав заяву про заміну сторони стягувача з метою реалізації в майбутньому своїх прав як правонаступника первісного кредитора за ухвалами суду про повернення судового збору, які залишилися не виконаними.

Вибуття первісного стягувача і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання ухвали суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до відповідного органу Казначейства із заявою про повернення коштів з бюджету.

Суд зазначеному належної правової оцінки не дав та помилково дійшов висновку про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 .

При цьому, посилання ОСОБА_1 в заяві, з якою він звернувся до суду, тільки на ст. 55 ЦПК України не є перешкодою для самостійного визначення судом ефективного способу захисту та застосування тих норм права, які регулюють спірні правовідносини, виходячи з фактичних правовідносин, які встановлені судом під час розгляду справи, оскільки підставами звернення, які суд не може змінити без згоди особи, яка звернулася до суду, є обставини, якими остання обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Тому в разі посилання заявника не на ту норму закону, суд уточнює підстави звернення й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це заявника.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 послався не на ту норму закону, суду необхідно було уточнити його вимоги, з`ясувати предмет та підстави заявлених ним вимог, встановити характер спірних правовідносин, визначити відповідно до цього які права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 порушено й яким чином вони можуть бути відновлені, проте суд першої інстанції, цього не уточнив і не встановив.

Наведене свідчить про те, що у справі ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 , а саме заміни сторони стягувача в ухвалах Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2018р. та від 11 травня 2018р. про повернення судового збору з ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 у справі № 487/6623/17.

Вимога про заміну сторони стягувача в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2018 року про повернення судового збору у розмірі 551,20 грн. у справі №487/5440/17 не підлягає розгляду у даній справі, так як вона була постановлена у іншій справі, що не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися з самостійною заявою про захист його прав у справі №487/5440/17.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Замінити сторону стягувача ОСОБА_2 на її правонаступника - ОСОБА_1 у справі № 487/6623/17 щодо виконання ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2018р. про зобов`язання Управління Державного Казначейства у м. Миколаєві повернути ОСОБА_2 сплачену суму судового збору у розмірі 88,80 грн. згідно квитанції № 0.0.867484971.1 від 11.10.2017р. ГУ ДКСУ в Миколаївській області та ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2018р. про зобов`язання Управління Державного Казначейства у м. Миколаєві повернути ОСОБА_2 сплачену суму судового збору у розмірі 1016,00 грн. згідно квитанції № 0.0.942346827.1 від 18.01.2018р. ГУ ДКСУ в Миколаївській області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 03 грудня 2020 року