09.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/5803/19
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/5803/2019
Номер провадження: 2/205/402/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, ОСОБА_5 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, ОСОБА_5 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 07 червня 1996 року по 24 жовтня 2007 року вона, ОСОБА_1 , перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин за спільні кошти позивачем та ОСОБА_6 було набуте спірне майно: квартира АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу позивач з колишнім чоловіком підтримували дружні стосунки, адже їх об`єднував їх спільний син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , участі у виховані якого батько продовжував здійснювати і після розірвання шлюбу. Адреса реєстрації місця проживання спільної дитини залишилась за адресою проживання його батька, син постійно користувався спірною квартирою АДРЕСА_2 . Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер і після його смерті позивачеві стало відомо, що за своє життя такій спадкодавець склав заповіт, яким все своє майно заповідає іншому своєму сину ОСОБА_3 , за заявою якого була відкрита спадкова справа Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. Позивач вважає, що спірну квартиру було придбано під час шлюбу за спільні кошти, а відтак вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і належна їй частка квартири не є спадковим майном після смерті ОСОБА_6 .

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду і просити суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на уточнену позовну заяву (а.с.130-135 том 1), в якому просив у задоволені позовних вимог відмовити. У такій заяві по суті справи відповідач зазначає, що кошти, які були витрачені на купівлю спірної квартири були отримані від продажу домоволодіння, що належало його батькові ще до укладання шлюбу з позивачем. Крім того, його батько отримував компенсацію за примусову працю внаслідок вивезення його та його близьких родичів в часи другої світової війни через Український національний фонд «Взаєморозуміння і примирення». Отже, спірна квартира, що була куплена 13.01.1998 року та оформлена через Придніпровську товарну біржу, набувалась померлим ОСОБА_6 за кошти, що належали останньому особисто, та не як не були зароблені за час шлюбних відносин з позивачем по справі. Також, відповідач просить суд застосувати позовну давність та наслідки спливу позовної давності.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подала відповідь на відзив (а.с.82-84 том 1), в якому просила задовольнити її позовні вимоги до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, ОСОБА_5 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя. У такій заяві по суті справи позивач заперечує проти доводів відповідача, оскільки ОСОБА_3 не надав належних доказів зазначеним обставинам, в тому числі не вказав на докази наявності у його батька для купівлі продажу квартири коштів, отриманих останнім від продажу будинку та коштів, отриманих від Українського національного фонду «Взаєморозуміння і примирення».

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав заперечення на відповідь на відзив (а.с.85-88 том 1), в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, ОСОБА_5 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя. У такій заяві по суті справи відповідач заперечує проти доводів позивача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відповіді на відзив, та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, ОСОБА_5 , у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, пояснення на позовну заяву не подали.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та її представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на обставини, що викладені в уточненій позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач та його представник у судовому засідання уточнені позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з посиланням на обставини, що викладені у відзиві на уточнену позовну заяву.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, у відкрите судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , у відкритому судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 11.12.2019 року витребувано у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарити Миколаївни (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд 43) належним чином завірену копію спадкової справи, що була заведена після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою від 05.02.2020 року витребувано у Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (49070, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 9) відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 05.02.2020 року вирішено витребувати у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місце знаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а) інформацію, а саме: 1) чи були будь які податкові відрахування за період з 07.06.1996 року по 24.10.2007 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області 30.12.2014 року? 2) якщо були податкові відрахування, то за які місяці та в яких сумах нараховувався той чи інший податок та на який дохід (заробітну плату), що отримував ОСОБА_6 ? 3) чи були будь які податкові відрахування за період з 07.06.1996 року по 24.10.2007 року ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 ? 4) якщо були податкові відрахування, то за які місяці та в яких сумах зараховувався той чи інший податок та на який дохід (заробітну плату), що отримувала ОСОБА_7 ?

Ухвалою від 05.02.2020 року задоволено клопотання про виклик та допит у якості свідків з боку позивача: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; з боку відповідача: ОСОБА_3 (відповідача по справі, за його згодою), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Ухвалою від 04.03.2020 року вирішено витребувати уЦентрального державного архіву Вищих органів влади та управління України (місце знаходження: 03110, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 24) інформацію, а саме: 1) чи здійснювались виплати компенсації через будь яке відділення ПАТ «Укрпошта» за примусовий труд у Німеччині громадянам ОСОБА_14 , 1920 р.н., ОСОБА_15 , 1923 р.н. та ОСОБА_6 , 1943 р.н. через український національний фонд «Взаєморозуміння та примирення» ? 2) якщо здійснювались такі виплати, то прошу вказати за який період та в яких сумах були такі виплати та хто саме був отримувачем цих коштів?

Ухвалою від 18.05.2020 року витребувано у Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (49070, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 9) належним чином завірену копію правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_2 договору купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого 13.01.1998 року на Придніпровській товарній біржі за реєстровим номером № 13-НД/13-Н, і належним чином завірену копію технічного паспорту на вищевказану квартиру.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_16 та ОСОБА_6 07.06.1996 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_16 отримала прізвище ОСОБА_17 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.11 том 1).

Судом також встановлено, що від спільного подружнього життя у вказаного подружжя народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) серія НОМЕР_4 від 25.01.2011 року (а.с.13 том 1), і який на час розгляду даної справи досяг повноліття.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.01.1998 року між ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , як продавцями з однієї сторони, та ОСОБА_5 , як покупцем з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 44,4 кв.м., загальною площею 60,2 кв.м. зареєстрований 13.01.1998 року на Придніпровській товарній біржі за реєстровим № 13-НД/13-Н. Вищевказана квартира була зареєстрована за ОСОБА_5 29.01.1998 року в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу за № 418п за реєстровим № 219-286 (а.с.15-17 том 1). У подальшому, на підставі розпорядження в.о. міського голови м. Дніпро № 897-р від 26.11.2015 року вулицю « ОСОБА_20 » перейменовано у вулицю «Велика Діївська».

Судом також встановлено, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_21 було розірвано 24.10.2007 року, актовий запис № 616, про що видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_5 (а.с. 12 том 1).

Матеріалами справи також підтверджено, що 06 вересня 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 06.09.2013 року, внаслідок чого після реєстрації такого шлюбу позивач отримала прізвище « ОСОБА_23 » (а. с.22 том 1).

Також судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 27.06.2018 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргаритою Миколаївною за реєстром № 747, квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 заповідав ОСОБА_3 (а.с.151 том 1).

Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 22 січня 2019 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 104 (а.с. 14 том 1).

Із матеріалів справи вбачається, що 11.01.2019 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарити Миколаївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_6 (а.с. 151 том 1).

При цьому, право власності позивача на спірне майно оспорюється та не визнається відповідачем, оскільки на думку такого учасника справи, вказана квартира була особистою приватною власністю ОСОБА_6 .

В обґрунтування вказаної тези, відповідач посилається на ту обставину, що кошти, які були витрачені на купівлю спірної квартири були отримані як від продажу домоволодіння, що належало батькові ОСОБА_6 , ще до укладання шлюбу з позивачем, так і отримані ОСОБА_6 через Український національний фонд «Взаєморозуміння і примирення» в якості компенсації за примусову працю внаслідок вивезення його та його близьких родичів в часи другої світової війни.

На підтвердження таких обставин відповідачем було надано суду договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_3 від 26.12.1997 року, укладеного між ОСОБА_6 , як продавцем, та ОСОБА_24 , як покупцем (а.с. 60 том 1).

Також в обґрунтування суду було надано копію розписки від 13.01.1988 року підписано начебто ОСОБА_6 , зі змісту якої вбачається, що вказана особа повідомляє генерального директора ПТБ Камеко В.Ф. про те, що спірна квартира набувається ним за його особисті кошти у зв`язку з чим не є спільним майном із ОСОБА_21 (а.с. 62 том 1).

Також Центральним державним архівом вищих органів влади та Управління України на виконання ухвали суду про витребування доказів від 04.03.2020 рокунадані архівні повідомлення про виплату грошових коштів за перебування у Німеччині ОСОБА_6 та його матері ОСОБА_15 (а.с. 5-10 том 2).

У зв`язку із викладеними обставинами, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Як встановлено судом спірне майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 було придбане 13.01.1998 рокуОСОБА_6 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_25 ,тобто до набрання чинності діючим СК України.

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відтак, при вирішенні справи суд застосовує положення КпШС України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно із частиною першою статті 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них (роздільним майном).

Частиною першою статті 28 КпШС України визначено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.

Аналогічні норми містяться і в статтях 60, 63, 70 СК України, частині третій статті 368, частині другій статті 372 ЦК України.

У постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію про те, що зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Сам по собі факт не отримання доходів позивачем, не може впливати на правовий режим майна, набутого під час шлюбу.

Суд зазначає, що вказана презумпція може бути спростована й одним із подружжя (або його правонаступник) може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на ту сторону, яка її спростовує.

В даному випадку, в обґрунтування спростування вказаної презумпції стороною відповідача були покладені наступні тези: 1) кошти, які були витрачені на купівлю спірної квартири були отримані від продажу домоволодіння, що належало батькові відповідача, ще до укладання шлюбу з позивачем; 2) кошти, які були витрачені на купівлю спірної квартири були отримані батьком відповідача через Український національний фонд «Взаєморозуміння і примирення» в якості компенсації за примусову працю внаслідок вивезення його та його близьких родичів в часи другої світової війни.

Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

В даному випадку, на обґрунтування доводів щодо того, що кошти, які були витрачені на купівлю спірної квартири були отримані від продажу домоволодіння, що належало батькові відповідача, ще до укладання шлюбу з позивачем, суду було надано вищевказаний договір купівлі-продажу будинку від 26.12.1997 року.

При цьому згідно п. 3 такого договору продаж домоволодіння АДРЕСА_3 було вчинено за 8625 гривень 00 коп. В той час, як на придбання квартири АДРЕСА_2 п. 4 договору від 13.01.1998 року покупцем ОСОБА_6 було витрачено 15 000 грн. 00 коп., що вочевидь перевищує отриману такою особою суму від продажу вказаного домоволодіння.

Також під час розгляду справи по суті, суду так і не було надано, належних, достовірних та достатніх доказів того, що 8625 гривні 00 коп., отримані ОСОБА_6 від продажу домоволодіння у 1997 році були витрачені на оплату у 1998 році за вказаним договором купівлі- продажу вартості квартири у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Копію розписки від 13.01.1988 року, підписану начебто ОСОБА_6 , зі змісту якої вбачається, що вказана особа повідомляє генерального директора ПТБ Камеко В.Ф. про те, що спірна квартира набувається ним за його особисті кошти у зв`язку з чим не є спільним майном із ОСОБА_21 , суд вимушений розцінити як недопустимий доказ та не брати її до уваги, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В даному випадку стороною позивача взагалі було поставлено під сумнів наявність такого документу, а на вимогу суду оригінал такого документу, який власне і має силу письмового доказу, відповідачем так і не було надано для дослідження у судовому засіданні.

Суд також вимушений критично віднестись до доводів сторони відповідача стосовно того, що кошти, які були витрачені на купівлю спірної квартири були отримані його батьком ОСОБА_6 через Український національний фонд «Взаєморозуміння і примирення» в якості компенсації за примусову працю внаслідок вивезення його та його близьких родичів в часи другої світової війни. Адже оглядом архівних повідомлень про виплату грошових коштів за перебування у Німеччині ОСОБА_6 та його матері ОСОБА_15 судом встановлено, що такі виплати мали місце у період з 2001 року по 2005 рік, в той час як спірне майно було придбано в 1998 році, а відтак отримані ОСОБА_6 через Український національний фонд «Взаєморозуміння і примирення» грошові кошти вочевидь не могли бути засобом платежу по вказаному договору-купівлі-продажу.

Допитані під час розгляду справи свідки з боку відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 надали суду пояснення які фактично зводяться до змісту заперечень відповідача проти позову, та полягають у тому, що такі свідки начебто достовірно знають про розрахунок за спірне майно померлим своїми особистими коштами.

У свою чергу свідки з боку позивача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під час їх допиту у судовому засіданні, заперечуючи обставину витрачання ОСОБА_6 власних коштів на придбання спірного майна, надали аналогічні за своїм змістом пояснення, з яких вбачається, що грошові кошти на придбання квартири АДРЕСА_2 надавались саме родичами позивача по справі.

За наслідком допиту свідків суд вимушений відзначити, що жоден з них не був присутній під час укладання договору купівлі-продажу спірного майна, та об`єктивно не володіє інформацією походження саме тих грошових коштів, якими було здійснено розрахунок із продавцем такого майна. При цьому, джерело обізнаності свідків з цього приводу фактично є показаннями з чужих слів, внаслідок чого, враховуючи значний проміжок часу, який сплинув з моменту укладання у 1998 році договору купівлі-продажу спірного майна, суд критично оцінює їх покази.

З огляду на вищенаведене, суд констатує, що стороною відповідача у передбачений законом спосіб за допомогою надання суду достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів не доведені обставини, які б спростовували презумпцію поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_26 та ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 .

Відтак, суд доходить висновку, що квартиру АДРЕСА_2 слід визнати об`єктом права спільної сумісної власності вищевказаного подружжя, оскільки вона придбана ОСОБА_26 та померлим ОСОБА_6 під час їх перебування у шлюбі.

Окрім цього, враховуючи нормативний законодавчо закріплений припис щодо рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, за позивачем ОСОБА_1 суд визнає право власності на 1/2 частину такої квартири АДРЕСА_2 , як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , чим задовольняє у своїй сукупності позовні вимоги в повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вказує про відсутність підстав для застосування такого строку з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 29 КпШС України передбачалося, що для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Згідно зі статтею 11 КпШС України у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Сімейним кодексом України також врегульовано застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано (ч. 1 ст. 72 СК України).

До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Постановою Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15 було зроблено правовий висновок про те, що вирішуючи питання перебігу позовної давності, суди мають врахувати, що при визначені початку перебігу позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Аналогічні роз`яснення також містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Звертаючись до суду із позовною заявою сторона позивача наголошувала на тому, що після припинення сімейних відносин із ОСОБА_6 адреса реєстрації місця проживання їх спільної дитини залишилась за адресою проживання його батька, така дитина постійно користувалася вказаним спірним житловим приміщенням, а про порушення свого майнового права позивач дізналася лише після смерті ОСОБА_6 у січні 2019 року, коли відповідач змінив замки на дверях та заборонив фактично користуватись спірною квартирою. Доказів на спростування таких обставин суду не представлено, а відтак суд доходить висновку, що в даному випадку строк перебігу позовної давності слід рахувати саме з січня 2019 року, а не з моменту розірвання шлюбу 24.10.2007 року між подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи сторони відповідача щодо спливу строку позовної давності суд вважає такими, що суперечать положенням статті 11 КпШС України, аналогічним за змістом положенням статті 72 СК України та загальним положенням про позовну давність, передбачених статтею 261 ЦК України.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі вказаної норми процесуального закону суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 3 100 (три тисячі сто) грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 61, 63, 70, 71 СК України, ст. ст. 316, 317, 319, 358 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, ОСОБА_5 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя задовольнити.

2. Визнати нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

3. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , загальною площею 60,2 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м., допоміжною площею 15,8 кв.м., що складається з: 1-коридору площею 4,8 кв.м., житлової кімнати площею 18,4 кв.м., житлової кімнати площею 12,5 кв.м., житлової кімнати площею 13,5 кв.м., кладової площею 0,3 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., уборної площею 1,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м.

4. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 3 100 (три тисячі сто) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан