Єдиний унікальний номер 725/3840/20
Номер провадження 2/725/680/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона працює в первинній профспілковій організації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз». У травні 2020 року на адресу первинної профспілкової організації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2020 року.

Зі змісту вищевказаної постанови їй стало відомо, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. перебуває виконавче провадження №61865625 на підставі виконавчого напису №7187, що виданий 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі 14710,00 грн.

Вважає, що виконавчий напис за реєстровим номером 7187 вчинено нотаріусом Колейчик В.В. з грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, у зв`язку із чим виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення заборгованості у розмірі 14710 грн. є неправомірним.

Зокрема зазначав, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від стягувача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, який покладено в основу виконавчого напису, є безспірними.

Крім того вказувала, що розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання по кредиту не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог.

Посилаючись на вказане, просила визнати виконавчий напис №7187, виданий 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.09.2020 року вікрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового розгляду, а в подальшому справу призначено до судового розгляду.

Крім того, в межах підготовчого провадження по справі судом за клопотанням представника позивача неодноразово вирішувалося питання про витребування доказів, а саме переліку документів, які надавалися стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Однак, ухвала суду про витребування доказів була залишена без виконання.

Також на підставі ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2020 року за клопотанням представника позивача було витребувано у приватного виконавця завірені копії виконавчого напису та кредитного договору, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис нотаріусом. Витребувані судом документи на адресу суду надійшли 30 листопада 2020 року.

28 вересня 2020 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позов, в якому вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає. Зокрема зазначив, що відповідачем направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту, яку позивач отримав, але не виконав. Крім того вказував, що жодних заперечень позивачем щодо оспорення суми боргу надано не було, що свідчить про визнання вимоги відповідача у повному обсязі, в результаті чого відповідач звернувся до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису. З метою вчинення виконавчого напису нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було надано зокрема оригінал договору про надання кредиту, укладений між позивачем та відповідачем з додатками до нього і засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того зазначив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість за договором існує, її розмір, здійснення позичальником платежів на погашення суми заборгованості та те, що не минуло три роки з дня виникнення права вимоги. Відповідно на підставі отриманих документів, які в повному обсязі відповідають вимогам Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис. Посилався на те, що всі вчинені дії нотаріусом були здійснені відповідно до положень чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що позиція позивача зводиться лише до намагання уникнути виконання кредитних зобов`язань за договором про надання кредиту. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю та необґрунтованістю.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суду не повідомив.

Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причину своєї неявки суду не повідомили.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зокрема у судовому засіданні встановлено, що 05.02.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту (а.с. 62-69). За умовами даного договору позивач отримала у кредит кошти в сумі 8 000 грн. Також умовами даного кредитного договору визначено зобов`язання позивача щодо сплати процентів за користування кредиту, строки їх сплати та розмір.

В подальшому, у травні 2020 року на адресу первинної профспілкової організації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», а саме за місцем роботи позивача, надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2020 року.

Зі змісту вищевказаної постанови убачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. перебуває виконавче провадження №61865625 на підставі виконавчого напису №7187, вчиненого 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі 14710,00 грн.

Зокрема, оспорюючи вищевказаний виконавчий напис нотаріуса позивач зазначала, що він вчинений нотаріусом у порушення норм закону, а саме нотаріусом не було встановлено факту безспірності заборгованості, яка б підтверджувалася документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), а тому просила суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Так, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Пунктом 3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Зокрема, з метою оцінки безпірності заборгованості за кредитним договором позивача та перевірки переліку усіх документів, які надавалися стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису судом за клопотанням представника позивача неодноразово вирішувалося питання про витребування доказів, а саме переліку документів, які надавалися стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Однак, ухвала суду про витребування доказів була залишена без виконання.

При цьому, як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань, ТОВ «Алекскредит» було направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту, яку позивач отримав, але не виконав. Крім того вказував, що жодних заперечень позивачем надано не було, що свідчить про визнання вимоги відповідача у повному обсязі, в результаті чого відповідач звернувся до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, у порушення вимог чинного процессуального законодавства відповідачем на підтвердження доводів щодо безпірності заборгованості позивача, до письмового відзиву на позов будь-яких належних та допустимих доказів не було надано, зокрема не надано розрахунку заборгованості, а також й доказів щодо відсутності у позивача заперечень щодо розміру боргу згідно надісланої на адресу ОСОБА_1 претензії, а тому суд приходить до висновку про відсуність підстав вважати, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість носила безспірний характер.

Крім того, представником відповідача ТОВ «Алекскредит» не надано суду жодних доказів на підтвердження направлення претензії позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту, та відповідно доказів отримання позивачем відповідної претензії. До того ж, ТОВ «Александрит» не було направлено на ухвалу суду витребувані судом докази, а саме : перелік усіх документів, які подавалися товариством нотаріусу для вчинення виконавчого напису та які б в свою чергу підтверджували факт безспірності заборгованості.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що для вчинення виконавчого напису кредитором нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, відсутні докази належного направлення й отримання позивачем письмової вимог про усунення порушень, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами факт того, що для вчинення нотаріальної дії та встановлення безспірності заборгованості ним було надано всі необхідні документи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що непідлягає виконанню, у звязку із чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 840,80 грн. Щодо витрат на правову допомогу, то дані витрати стягненню не підлягають у зв`язку із відсутністю доказів їх фактичного понесення.

На підставі вище викладеного та керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис №7187, що виданий 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київського області Колейчик Володимиром Вікторовичем таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало