Єдиний унікальний номер судової справи: 225/7027/20
Номер провадження: 2-о/225/520/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді:Мигалевича В.В.,

за участі секретаря Голубової О.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 ; Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що з 21 вересня 2012 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 196. Під час вказаного шлюбу народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявник разом з дітьми проживають у будинку, який належить їй на праві приватної власності, та який вона придбала ще до укладання шлюбу з відповідачем. Право власності на будинок підтверджується копією Договору Купівлі - Продажу будинку від 26.09.2008 року. Заявник вказує, що ОСОБА_2 постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою в її адресу, та на адресу дітей, завдавав тілесних ушкоджень дружині, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, співробітники якої фіксували вказані обставини. Систематичні приниження з боку чоловіка стали підставою того, щоб ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Дзержинського міського суду Донецької області про офіційне розірвання шлюбу, втім чоловік все одно не залишає її у спокої: проживає у будинку заявника та не бажає його покинути, наносить дружині та дітям психологічні та фізичні травми, систематично чинить відносно неї домашнє насильство у вигляді словесних образ, нецензурної лайки, погроз. Перебуваючи у стані неадекватної поведінки з`ясовує стосунки в агресивній формі, руйнує спільно нажите майно. У зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_2 , відносно нього неодноразово складали протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 та ст. 173-2 ч. 2 КУпАП. Дзержинським міським судом Донецької області ухвалювалися постанови про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 Кодексу про адміністративні правопорушення від 17.03.2020 року та від 31.07.2020 року.

Отже, в заяві ставиться питання про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців із застосуванням обмежень у вигляді заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання із заявником за адресою: АДРЕСА_1 , а також у вигляді заборони листування, телефонних переговорів та будь-яких контактів в інший спосіб з ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі. Надала пояснення, які відповідають змісту заяви. Просила суд задовольнити заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви. Суду пояснив, що викладені у заяві обставини щодо вчинення ним домашнього насильства щодо дружини та дітей не відповідають дійсності. Проте, між ним та заявником виникають певні суперечки щодо оцінки поведінки дочки заявника від першого шлюбу, яка проживає разом із ними, та в силу старшого віку, порівняно з віком інших дітей, вона здійснює неприпустимих дій щодо цих дітей з метою забезпечення її домінування над ними. Будь-яких дій пов`язаних із психологічним та фізичним насильством щодо заявника та дітей він не вчиняв. Підтвердив обставину притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 та за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вказавши що це стосувалось його дій щодо падчерки ОСОБА_6 . Також зазначив, що у разі заборони проживати разом із дітьми він буде позбавленим можливості повноцінно приймати участь у вихованні дітей.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його присутності, заперечень щодо вимог заявника не висловив.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви, суд дійшов таких висновків:

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350 - 2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області 21.09.2012 за актовим записом № 196 (а.с. 9). Подружжя ОСОБА_7 виховує дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 10, 11, 12). При цьому, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом із дітьми проживають за адресою АДРЕСА_1 за вказаною адресою на праві власності належить заявнику (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було притягнуто постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 17.03.2020 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 31.07.2020 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 5). Зі змісту постанови Дзержинського міського суду Донецької області від 13.07.2020 року вбачається, що о 22.20 год. ОСОБА_2 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї падчерки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , домашнє психологічне насильство, а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її бік нецензурної лійки та погрози фізичної розправи, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Стаття 1 Закону № 2229-VIII визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в свою чергу, визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ).

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України«Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі № 363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі № 607/10122/19.

Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заявник (дружина заінтересованої особи ОСОБА_2 ) підпадає під перелік осіб, на яких поширюється дія ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Однак, заявником не надано будь-яких доказів вчинення щодо неї ОСОБА_2 дій, що вищезгаданим Законом визначені як домашнє насильство.

Встановлена у постанові Дзержинського міського суду Донецької області від 13.07.2020 року обставина вчинення ОСОБА_2 відносно своєї падчерки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 домашнього психологічного насильства не може слугувати підставою для висновку щодо вчинення ним домашнього насильстві щодо заявника ОСОБА_1 , а також щодо наявності обгрнутованих ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

Доводи викладені у заяві, а також висловлені у поясненнях заявника про те, що ОСОБА_2 , постійно підіймав на заявника руку, висловлювався нецензурною лайкою в її адресу, завдавав тілесних ушкоджень дружині, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, співробітники якої фіксували вказані обставини, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. При цьому, судом у судовому засіданні було роз`яснено право подати докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень. При цьому суд неодноразово з`ясовував в учасників справи щодо наявності наміру подати докази, та щодо наявності клопотань про подання доказів. Проте, заявник не скористалася у повній мірі зазначеним процесуальним правом.

Оскільки заявником не доведено обставин вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , а також не доведено наявності обгрнутованих ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , суд не вбачає необхідності видання щодо ОСОБА_2 обмежувального припису із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме, заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Отже, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви.

В силу ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 350-1-350-6, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІПерехідних положень ЦПК Українив редакції від 03.10.2017 року.

Учасники справи:

-заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

-заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області (Донецька область, м.Торецьк, вул. Руднична,35).

Суддя В.В. Мигалевич