Провадження № 2-о/638/292/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Омельченко К.О.

секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Харківська міська рада, Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування якої посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , рідна донька ОСОБА_2 , починаючи з 16.05.2001 року постійно проживала разом з матір`ю і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує копія паспорта ОСОБА_1 , де і проживає з того часу і по сьогоднішній день, іншого житла не має. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом за ОСОБА_2 , оскільки друга донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 відмовилась від своєї частки на спадщину матері, що підтверджується заявою від 23.10.2017 року, нотаріально посвідченою. 30.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Шостої харківської міської державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 . Натомість, отримала відповідь про необхідність встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем. Тому була вимушена звернутись до суду з відповідною заявою.

ОСОБА_1 постійно проживала разом з матір`ю та своїм сином, ОСОБА_4 , у вищевказаній квартирі. На підтвердження постійного проживання ОСОБА_1 у квартирі заявником надано довідку про реєстрацію місця проживання від 27.06.2019 року, видану ОСОБА_1 , яка свідчить про факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у вищевказаній квартирі та про факт її постійного проживання в ній з 16.05.2001 р. по теперішній час.

Крім того, на підтвердження постійного проживання ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 до суду надано: копію виписки з амбулаторної карти ОСОБА_1 від 27.07.2010 року, копії квитанцій про сплату комунальних послуг ОСОБА_1 , копію листа від Адміністрації Шевченківського району Харківської міської Ради №17003/1-18.0831 від 26.04.2018 року відповідно до якого ОСОБА_1 як мешканка квартири АДРЕСА_2 зверталась до Харківської міської ради з приводу ремонту крівлі над квартирами АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жилого будинку АДРЕСА_3 . До заяви додано й інші докази, які свідчать про спільне ведення господарства, проведення ремонтних робіт у квартирі, в який ОСОБА_1 проживала тривалий час з матір`ю, у тому числі на час відкриття спадщини.

Цими доказами заявник підтверджує, що вона, ОСОБА_1 , починаючи з 2001 року і по теперішній час постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 ., вела спільне господарство і побут із своєю матір`ю ОСОБА_2 у тому числі й на момент відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,яка була громадянкою Російської Федерації (де і була певний час зареєстрована, а згодом знята з реєстрації і повторно ніде не зареєстрована), проте постійно мешкала в Україні, у квартирі, яка належить їй на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу № Н10-569. Починаючи з 1998 року вона постійно проживала у цій квартирі.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 станом на 2015 р. було 62 роки вона була пенсійного віку та будучи громадянкою Російської Федерації їздила раз на пів року до м. Бєлгород, Бєлгородської області, Російської Федерації, для отримання своєї пенсії, в інший же час постійно проживала в Україні.

У м. Харків ОСОБА_2 постійно проживала, проходила медичне обстеження та лікування, а також займалася торгівельною діяльністю у компанії NSP. До РФ виїжджала з метою отримання пенсійних виплат, а також для додаткового проходження медичного обстеження.У 2015 році ОСОБА_2 поїхала до Москви, Російської Федерації, для обстеження стану свого здоров`я, що було оплачено її донькою ОСОБА_3 ,оскільки мала проблеми з серцем і там померла, вже не повернувшись в Україну.

Таким чином, ОСОБА_2 починаючи з 1998 року і фактично до дня своєї смерті постійно проживала в Україні, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження цього заявником надано докази: квитанції на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 ;договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 14.05.2001 року;Акт про постійне проживання ОСОБА_2 (на момент її смерті у 2015 р.) без реєстрації разом із донькою ОСОБА_1 та онуком ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , складений та підписаний керівництвом дільниці №9 КП Жилкомсервіс від 26.06.2019р. та ін.

До суду від заявника надійшли клопотання про витребування доказів та про виклик да допит свідків. В ході розгляду справи та дослідженню наявних в ній матеріалів, суд задовольнив клопотання та дійшов висновку про достатність наданих та досліджених письмових доказів для прийняття рішення.Заявник та представник не заперечували.

На теперішній час позивач має намір прийняти спадщину, з огляду на це просить встановити факт постійного спільного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини. У зв`язку з викладеним, заявник булла вимушена звернутися з зазначеною заявою до суду.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представникі заінтересованих осіб до суду не з*явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Дослідивши подані докази, заслухавши заявника, представника заявника, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого 21.09.2015 р. Органом РАЦС Москви № 10 Многофункціональним центром надання державних послуг району Басманний, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 261.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 Серія НОМЕР_2 , виданого 14.12.1972 р. Волоконівським РВ РАЦС Бєлгородської області,Свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Серія НОМЕР_3 , виданого 05.10.1990 року Волоконівським райвідділом РАЦС Бєлгородської області,Свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 Серія НОМЕР_4 , виданого 01.10.1990р. Волоконівським РВ РАЦС Бєлгородської області підтверджено, що заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до Акту, підписаного та складеного керівництвом дільниці №9 КП Жилкомсервісу м. Харків26.06.2019р., вбачається, що ОСОБА_2 , 1953 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала без реєстрації зі своєю донькою ОСОБА_1 , 1972 р.н. та онуком ОСОБА_4 , 1996 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 на момент її смерті у 2015 р. Таким чином, Актом від 26.06.2019р. підтверджено постійне проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Згідно відповіді Шостої харківської міської державної нотаріальної контори від 30.07.2019р. №2906/02-1730.07.2019 на звернення ОСОБА_1 з метою оформлення спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась; для оформлення спадщини необхідним є встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Договором купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 рег.№ Н10-569 від 13.04.1998р. підтверджено факт, що вона є власником квартири за адресою:

АДРЕСА_1 .

Заявою про відмову від спадщини від матері ОСОБА_2 , поданою рідною сестрою заявниці, ОСОБА_3 , встановлено факт того, що ОСОБА_1 після смерті спадкодавця є єдиним спадкоємцем за законом. Заінтересовані особи Харківська міська рада, Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Харківській області свої відповіді та заперечення до суду не надсилали. Суд доходить висновку, що спір про право відсутній та дану заяву можна розглядати за правилами окремого провадження.

Довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 від 27.06.2019р., Договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 11.05.2001 р., договором №0190 на проведення висотних робіт від 16.10.2015р., договором від 07.04.2012р., договором №0148 на проведення висотних робіт від 26.09.2016р., листом від Адміністрації Шевченківського району Харківської міської Ради №17003/1-18.0831 від 26.04.2018 року відповідно до якого ОСОБА_1 як мешканка квартири АДРЕСА_2 зверталась до Харківської міської ради з приводу ремонту крівлі над квартирами АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жилого будинку АДРЕСА_3 , а також медичною документацією ОСОБА_2 від 23.04.2012р., виданою лаб. Вирола, листом від Стоматологічної клініки м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 2013р., квитанціями про сплату комунальних послуг ОСОБА_1 у період з 2001року по 2019рік, квитанціями про сплату комунальних послуг ОСОБА_2 у період з 2001року по 2015рік, медичними картками ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , накладними на ім`я ОСОБА_2 2008, 2012 рр., пов`язані із діяльністю останньої у компанії NSP у м. Харків підтверджено той факт, що ОСОБА_1 дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_2 ,з 2001 року по день смерті останньої, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , вела разом з нею спільнего сподарство і побут, у тому числі й на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шести місячного строку з дня відкриття спадщини.

Метою заявниці при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємиці, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, щоспадкоємецьпостійно проживав разом зіспадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини».

За ч. 3 ст. 1268 ЦКУ тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається. Крім того, чинним законодавством не визначено, які саме докази слід надати для підтвердження факту постійного проживання особи у квартирі.

З цього слідує, що факту реєстрації особи у квартирі, відсутність у неї іншого житла, а також будь-які документи, які так чи інакше дають підстави вважати, що особа постійно проживає у квартирі, достатньо для того, щоб суд зробив висновок про постійне проживання особи у квартирі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своїй ухвалі у справі №716/309/14-ц від 02.11.2016 року, зазначила, що спадкоємець вважатиметься таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний, навіть значний, час до настання смерті спадкодавця він відбув з місця проживання спадкодавця у довготривале відрядження, з якого повернувся після закінчення строку для прийняття спадщини. Незважаючи на те, що такий спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦКУ.

Прийняття особою спадщини обумовлюється постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини або поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк.

Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно з постановою Верховного Суду від 10.01.2019 у справі№ 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України, ототожнює його з останнім місцем проживанням останнього, яке може знаходитись поза межами його реєстраційного обліку.

Згідно з п.2, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1268, 1270 ЦК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Харківська міська рада, Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_8 за однією адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.11.2020.

Суддя К.О. Омельченко