Справа № 135/1346/18
Провадження № 2/135/105/20
РІШЕННЯ

іменем України

30.11.2020 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФІН ПЕЙ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Позиція позивача.

У жовтні 2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» звернулося до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором і просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № -003186 від 06.05.2018 про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 20 731 грн 10 коп.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір № -003186 від 06.05.2018 про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Строк надання послуг за цим договором розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору та становить 31 день. Дата повернення позики не пізніше 23:00 05.06.2018 включно. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 1 091 грн 10 коп. за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (60 грн процентів за кожен день), починаючи з дня видачі позики і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Позичальник у встановлені строки не повернув суму позики. Також у випадку порушення позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, окрім процентів користування позикою за кожен день прострочення стягнути пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Станом на 24.09.2018 у відповідача існує заборгованість на суму 20 731 грн 10 коп., що складається з: заборгованості за кредитом 3 000 грн 00 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом 7 751 грн 10 коп.; заборгованості за пенею 9 980 грн 00 коп.

2. Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позов не надала, проте надіслала письмові пояснення, в яких позовні вимоги визнала частково. Заперечуючи проти позову відповідач посилалась на те, що згідно з п. 5.2 договору укладеного між сторонами строк на який дається позика становить 31 день. Згідно з п.5.4. договору - дата повернення позики 05.06.2018. Згідно з п.3.3 договору загальна сума здорожчання позики за весь її період складає 4 091 грн 10 коп. (в той час як позов заявлено більш як на 20 тис.). Тобто, вважає, що після 05.06.2018 позивач не мав право нараховувати проценти, адже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином проценти, штрафи та пеня по договору мали б нараховуватися лише до 05.06.2018, а далі з 06.06.2018 позивач мав право на застосування ст. 625 ЦК України на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Водночас зазначила те, що 07.04.2019 вона здійснила проплату на погашення заборгованості по кредиту та процентів на сайті EGROSHI.COM на суму 10 032 грн 96 коп., що стверджується випискою з «Приват24». Щодо того, що сума погашення, яку внесла відповідач в сумі 10 032 грн 96 коп. була зарахована позивачем в якості погашення боргу саме за пенею , а потім вже за тілом кредиту та процентами, то звертає увагу суду на те, що в договорі не міститься пункту, який давав би право позивачу зараховувати проплату насамперед на погашення пені. Також позивач зазначила, що умови кредитування, на які посилається позивач вона не підписувала і суду не надано копії умов кредитування, який би містив підпис чи підтвердження відповідача з такими Умовами кредитування.

Крім того, зазначає, що даний кредит брався нею на споживчі цілі.

За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови. Проте, жодних письмових документів вона не підписувала, отже, вимоги даного закону не дотримані. Також зазначає, що умови укладеного між відповідачем та позивачем договору є несправедливими.

Поряд з цим, зазначає, що розмір стягненої пені значно перевищує розмір суми коштів взятої в кредит, адже розмір заборгованості за кредитом становить 3 000 грн, в той час як заборгованість за пенею становить 9 980 грн, тобто пеня більш як втричі перевищує розмір заборгованості за кредитом. Отже, в даному випадку розмір пені є непропорційним розміру заборгованості, а тому при винесенні рішення просить врахувати майновий стан відповідача, а також співмірності заборгованості та пені та зменшити відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки.

Таким чином враховуючи те, що нею здійснено проплату на погашення заборгованості по кредиту та процентів на сайті ЕGROSHI.СOМ, про що свідчить повідомлення від 07.04.2019 про здійснення платежу на суму 10 032 грн 96 коп., виданого системою платежів Рlаtоn та виписка з «Приват24», яка підтверджує, що даний платіж дійсно був здійснений нею, розмір заборгованості (3 000 грн заборгованість за кредитом + 7 751 грн 10 коп. заборгованість за процентами) мав би бути зменшений на суму 10 032 грн 96 коп., та мав би становити лише 718 грн 14 грн. Окрім того, просить зменшити суму нарахованої пені з 9 980 грн до суми 500 грн, що буде відповідати інтересам сторін, а також ст. 551 ЦК України та вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому вважає, що понесені позивачем витрат на правову допомогу в сумі 1 500 грн не підлягають до стягнення з неї, оскільки відсутні докази того факту, що особа, яка надавала правову допомогу ( ОСОБА_2 ), являється адвокатом. Окрім того, в акті приймання-передачі наданих послуг вказано що оплата здійснена за «аналіз документів кредитної справи» (600 грн) та «підготовку позовної заяви, клопотання...» (700 грн), проте, не дивлячись на різні назви вказаних послуг, фактично оплата здійснювалася за одні і ті ж самі дії. Також вважає, що дана цивільна справа не є справою значної складності, а тому стягнутий судом розмір послуг на правову допомогу є неспівмірним з складністю справи.

ІІ. Пояснення учасників справи.

26.08.2020 представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-003186 від 06.05.2018 у розмірі 10 698 грн 14 коп., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 3 000 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 7 698 грн 14 коп., а також судові витрати у розмірі 3 262 грн, що складаються з: витрат по сплаті судового збору 1 762 грн витрат за юридичні послуги 1 500 грн, посилаючись на те, що ОСОБА_1 погашено заборгованість на суму 10 032 грн 96 коп., яка була зарахована на погашення пені та частково відсотків. Надалі судові засідання просила проводити у відсутності представника позивача, враховуючи подану разом із позовною заявою клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 99).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Зубань О.О. в судове засідання не з`явилися, проте направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги визнали частково, посилаючись на підстави викладені в письмових поясненнях.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 12.10.2018 (а.с.54) було постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

12.12.2018 ухвалено заочне рішення у даній справі (а.с.65-67), яке ухвалою суду від 15.05.2019 скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження (а.с.95-96).

Ухвалою суду від 24.09.2019 за клопотання сторони відповідача витребувано докази (а.с.119-120).

28.08.2020 від представника позивача ТОВ «ФК ФІН ПЕЙ» надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій представник позивача зазначив, що у зв`язку з тим, що 07.04.2019 відповідачем було сплачено 10 032 грн 96 коп. в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «ФК ФІН ПЕЙ», вважають, що позовні вимоги підлягають зменшенню. У зв`язку з чим представник позивача просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Фін Пей» заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-003186 від 06.05.2018 у розмірі 10 698 грн 14 коп., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 3 000 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 7 698 грн 14 коп., а також судові витрати у розмірі 3 262 грн, що складаються з: витрат по сплаті судового збору 1 762 грн витрат за юридичні послуги 1 500 грн.

Ухвалою суду від 30.11.2020 заяву про зменшення позовних вимог залишено без розгляду.

30.11.2020 сторони в судове засідання не з`явилися, тому суд беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст. 211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, не вбачаючи підстав для відкладення розгляду справи, провів судовий розгляд за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06.05.2018 між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 укладено Договір №-003186 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору, зокрема смс-повідомлення із кодом 534877, що зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін» (а.с.12-18).

Згідно з умовами договору №-003186 від 06.05.2018 про надання позики, строк, на який надається позика за цим договором, становить 31 день, дата надання позики 06.05.2018, дата повернення позики - не пізніше 23:00 05.06.2018 включно. Періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом встановлюються графіком розрахунків (а.с.19).

Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 2% за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних; тип процентної ставки - фіксована, що становить 2% за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи фактичним поверненням позики включно, протягом строку користування позикою. Сума процентів за 31 день становить 1 091 грн 10 коп.

За невиконання зобов`язання умовами договору передбачена пеня у розмірі 3% від суми залишку позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Загальний розмір пені, що підлягає сплаті за цим договором, не може перевищувати розмір, встановлений законом України.

Повідомленням від 12.09.2018 підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 3 000 грн 00 коп. на картку № НОМЕР_1 , опис платежу (мовою оригіналу) «перевод для займа №3186, що збігається із останніми чотирма цифрами номеру укладеного Договору. (а.с.25).

ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» перерахувало кошти на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» та ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.26-28).

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія є гроші» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, тоді як позичальник - відповідач по справі, порушив договірні зобов`язання, не повернувши в обумовлений строк належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 24.09.2018 складає 20 731 грн 10 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 3 000 грн, по процентах 7 751 грн 10 коп., пеня 9 980 грн, про що зазначено у розрахунку заборгованості, наявному у справі (а.с.20-24).

Крім того, відповідно до виписки з «Приват24», наданої відповідачем вбачається, що 07.04.2019 здійснила проплату на погашення заборгованості по кредиту та процентів на сайті EGROSHI.COM, на суму 10 032 грн 96 коп., виданого системою платежів Platon (а.с.89).

З рішення єдиного учасника № 14 ТОВ «Фінансова компанія є гроші» від 02.07.2020 вбачається, що вирішено змінити найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» на найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФІН ПЕЙ», скорочене найменування «ФК ФІН ПЕЙ» (а.с. 152).

V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону Україну «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Встановлено, що відповідач у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку оформив Заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів Заявки, надавши паспорт з витягом та картку платника податків.

Таким чином, 06.05.2018 між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 укладено договір позики №-003186, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 3 000 грн на строк не пізніше 23:00 05.06.2018.

Згідно з Договором позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису.

Строк позики за цим Договором складає 31 день, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до Договору) не пізніше 23:00 05.06.2019.

Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи зазначене, суд вважає доведеним наявними в справі належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами договору №-003186 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в сумі 4 091 грн 10 коп. (3 000 грн кредит + 1 091 грн 10 коп. нарахований процент).

Щодо стягнення процентів суд виходить з наступного.

Наслідки порушення грошового зобов`язання позичальником встановлюються в ч.1 ст.1050 ЦК України, яка передбачає, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Сторонами було погоджено строк кредитування - з 06.05.2018 до 05.06.2018, тобто строком на 31 день.

При цьому, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Такий правовий висновок узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленою у Постанові від 06.02.2019 по справі № 175/4753/15ц.

Позивач, всупереч викладеному вище, дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування на суму 7 751 грн 10 коп., виходячи з 2% за кожен день користування грошовими коштами.

При цьому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення проценти за користування грошовими коштами за строк кредитування, який складає 31 день (з 06.05.2018 до 05.06.2018 включно), що відповідатиме положенням ст.ст. 1048, 1050 ЦК України.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору сума процентів за користування позикою становить 2% за кожен день користування нею, тобто проценти за користування грошовими коштами за період 06.05.2018 до 05.06.2018 становить розмір 1 860 грн (60 грн процентів за 1 день х 31 день строку дії кредитного договору).

Щодо стягнення заборгованості за пенею суд виходить з такого.

Згідно з укладеним між сторонами договору, у разі порушення його умов позичальник сплачує пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення (п. 7.1).

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого за договором виникла заборгованість перед позикодавцем.

Разом з тим, стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати позикодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

У п.7.1 Договору про надання позики зазначено, що загальний розмір пені, що підлягає сплаті за договором, не може перевищувати розмір, встановлений законодавством України, отже він не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшим за 15 відсотків суми простроченого платежу. Договором про надання позики передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язань у вигляді пені. Штраф не передбачений.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Фінансова компанія є гроші» позику у розмірі 3 000 грн, сума процентів за 31 день користування позикою згідно з умовами договору становить 1 091 грн 10 коп., згідно з ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не повинна перевищувати 613 грн 66 коп. = (4 091 грн 10 коп. х (15%/100%)).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 9 980 грн суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та п.7.1. Договору.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між фінансовою компанією та фізичною особою - споживачем фінансових послуг.

Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятої 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Таким чином, враховуючи зазначені вище положення закону та проведені судом розрахунки, суд приходить до висновку, що загальний розмір заборгованості за даним Договором станом на 24.09.2018 повинен складати 5 473 грн 66 коп., з яких: заборгованість за кредитом 3 000 грн (в межах розміру заявлених позовних вимог), проценти за користування грошовими коштами 1 860 грн, пеня за порушення умов договору 613 грн 66 коп.

Разом з тим, суд враховує добровільну сплату ОСОБА_1 заборгованості за Договором позики в сумі 10 032 грн 96 коп., що підтверджується випискою з «Приват24», наданою відповідачем, з якої вбачається, що 07.04.2019 вона здійснила проплату на погашення заборгованості по кредиту та процентів на сайті EGROSHI.COM, на суму 10 032 грн 96 коп., виданого системою платежів Platon (а.с. 89).

Дана обставина визнана позивачем, зокрема, у листі від 27.12.2019 вих. №7006 (а.с.125), згідно з яким позивач підтверджує, що 07.04.2019 ТОВ «ФК Є ГРОШІ» було отримано платіж від ОСОБА_1 у розмірі 10 032 грн 96 коп., які були зараховано в рахунок погашення заборгованості за договором позики №-003186 від 06.05.2018. А тому вважає, що відповідачем у повному обсязі сплачено заборгованість за даним кредитним договором.

IV. Розподіл судових витрат.

В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФІН ПЕЙ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФІН ПЕЙ», , місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. № 14.

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення складено та підписано 30.11.2020.

Суддя