У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заявник просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача (боржника), а саме: земельні ділянки ( кадастровий номер 351220011; кадастровий номер 351220010; кадастровий номер 351220012; кадастровий номер 351220003; кадастровий номер 351220002; кадастровий номер 351220001, що розташовані в Київській обл., Вишгородському районі, с. Новосілки, район і б/в «ІНФОРМАЦІЯ_1»).

Зазначає, що готує позовну заяву про стягнення боргу за договором про відступлення права вимоги за кредитним договором № 10-29/4277 від 27.09.2007 року у розмірі 2 401 664,03 грн., так як 22.10.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Фінактив» було укладеного договір про відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором.

Обґрунтовує свою заяву тим, що, як вбачається з ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2020 року, постановленої за результатами подання приватного виконавця, поданого відносно ОСОБА_2 про обмеження у праві виїзду за кордон, яке вмотивовано тим, що у останнього відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення та задовольнити вимоги стягувача, у боржника кошти на задоволення вимог стягувача відсутні.

Коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах у розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача немає.

Як вбачається із відповіді ГУ Держгеокадастру від 24.01.2020 року, за боржником зареєстровано земельні ділянки, однак у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про обтяження їх іпотекою.

Тобто, відповідач є боржником в інших правовідносинах. Крім того, за відповідачем зареєстровано лише зазначені земельні ділянки, які є єдиним майном, за рахунок якого позивач може відновити свої порушені права.

Посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зоокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови від 22.12.2006 року № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Заявником надано інформаційну довідку № 222906344 від 07.09.2020 року, з якої вбачається, що на земельні ділянки, на які він просить накласти арешт в рамках забезпечення свого майбутнього позову, накладені обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно та арешту нерухомого майна на підставі іпотечних договорів (обтяжувач АТ «Альфа-Банк») та постанов про арешт майна боржника.

Однак до заяви не додані документи, що підтверджують право вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором № 10-29/4277 від 27.09.2007 року, зокрема, відсутній договір про відступлення права вимоги, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Фінактив», яке є правонаступником АТ «Альфа-Банк».

Отже, і відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 .

Крім того, законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: