Дата документу 25.11.2020 Справа № 320/2041/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/2041/14 Головуючий у 1 інстанції Редько О.В.
Провадження № 22-ц/807/3030/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОБА-СК-ДОР» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Оригінал» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Оригінал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В заяві зазначено, що ПАТ «Банк Форум» знаходився в стадії ліквідації, а тому його активи, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 0103/08/07-CL від 17.04.2008 року було придбано на електронному аукціоні ТОВ «ФК «Веста».

В подальшому виконавчі листи були видані на ПАТ «Банк Форум».

ТОВ «ФК «Веста» за договором відступлення пава вимоги №31/07-2019 від 31.07.2019 року відступило ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР» право вимоги за кредитним договором № 0103/08/07-CL від 17.04.2008 року.

Таким чином, новим кредитором для ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Оригінал» за правовідносинами між АКБ «Форум» по кредитному договору № 0103/08/07-CL від 17.04.2008 року є ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР».

В подальшому судом були видані виконавчі листи на ПАТ «Банк Форум».

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суд Запорізької області від 19 травня 2020 року замінено стягувача у виконавчому листі.

Замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» по справі №320/2041/14-ц за позовною заявою ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Оригінал» про стягнення заборгованості за кредитним договором на його правонаступника ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норми процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «Проба-СК-Дор» не доведено право звернення до суду з заявою, звернення є передчасним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР» як новий кредитор набуло права вимоги до боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Оригінал», замість ПАТ «Банк Форум»

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Статтями 129, 1291 Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції і який має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч.ч.1,3 ст.431 ЦПК).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року задоволено позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Оригінал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно договору №0002/19/5 від 26.03.2019 про відступлення прав вимоги ПАТ «Банк Форум» відступив право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Веста».

Відповідно до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 31.07.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступив право вимоги на користь ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР».

15 січня 2020 року за вказаним рішенням ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР» були видані виконавчі листи.

За приписами ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що матеріали цивільної справи не містять докази звернення стягувача до виконавчої служби, виконавче провадження у справі не відкрито, а тому відсутній предмет спору.

Вказані посилання скаржника колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за приписами ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із положень норм права, які регламентують спірні правовідносини, заміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Приймаючи до уваги положення статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України, статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 362/499/15-ц (провадження № 61-4837св19.

Суд першої інстанції при розгляді процесуального питання про заміну сторони виконавчого провадження встановив факт укладення договору №0002/19/5 від 26.03.2019 про відступлення прав вимоги ПАТ «Банк Форум» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а відповідно до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 31.07.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступив право вимоги на користь ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР».

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність відкритого виконавчого провадження є безпідставними з огляду на положення ст. 514 ЦК України, якою встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, якщо первісний кредитор не скористався своїм правом на пред`явлення виконавчого документа таке право переходить наступному кредитору.

Таким чином, твердження скаржника про те, що заміна стягувача у виконавчому провадженні можлива лише після його відкриття, не відповідає прямим нормам процесуального права.

Тож суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих у відповідності із процесуальним законом, а наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, а тому судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: