Справа № 211/3149/19
Провадження № 2/211/725/20
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Преліповій О.М.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 28.02.2014 року було відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення боргу за кредитним договором від 25.01.2006 року. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014 року рішення суду від 28.02.2014 року залишено без змін.

Проте банк знаючи про дані обставини, звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. із заявою про вчинення виконавчого напису з посиланням на суму боргу, у стягненні якої судом було відмовлено.

07.07.2016 року було вчинено виконавчий напис, яким з нього було стягнено на користь банку (відповідача) неіснуючу заборгованість.

В подальшому за зверненням відповідача було відкрито виконавче провадження та розпочато виконавчі дії.

29.10.2018 року було затримано його автомобіль Мазда 6 реєстраційний номер НОМЕР_1 та він тривалий час не міг його використовувати. Також було арештовано його другий автомобіль та всі рахунки, у зв`язку із чим його сім`я була залишена без засобів до існування.

Рішенням суду від 31.01.2019 року було визнано таким, що не підлягає виконанню вказаний виконавчий напис нотаріуса і лише 07.02.2019 року виконавче провадження було закінчено.

Вважає що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкоду яку оцінює у 200 000,00 грн.

Також йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 6040,62 грн., так з нього було стягнено 3408,00 грн., - за зберігання транспортного засобу; 73,12 грн., - розрахунково касове обслуговування; 2500,00 грн., - за транспортування транспортного засобу; 59,50 грн. розрахунково касове обслуговування.

Вказану сума матеріальної та моральної шкоди просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Позивач до суду не з`явився, його представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідач до суду не з`явився, про слухання справи повідомлялись відповідно до ст. 128 ЦПК України. Раніше представник ОСОБА_3 надав письмове пояснення у якому у позові просив відмовити, вважаючи дії банку правомірними та шкода яку начебто отримав позивач є шкодою у правовідносинах з ДВС, а банк не є суб`єктом цих правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2014 року у позові ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , відмовлено повністю (а.с. 10-11).

З тексту даного рішення вбачається, що банк звертався до суду з позовом про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № KRKRR004560133 від 25.01.2006 року, яка складає 21504,95 грн., а саме;

4451,32 грн. - заборгованість за кредитом;

8651,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

8402,27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014 року вказане рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2014 року, залишено без змін (а.с. 13-14).

07.07.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис (а.с. 15) про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № KRKRR004560133 від 25.01.2006 року, станом на 11.05.2016 року у розмірі 27499,56 грн., а саме;

4451,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

8651,36 грн. - заборгованість за відсотками;

14396,88 грн. - заборгованість з пені.

18.09.2018 року державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису від 07.07.2016 року - (а.с. 18 копія постанови про відкриття виконавчого провадження).

В рамках виконавчого провадження ВП № 57232778 на підставі постанови старшого державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.02.2017 року, було накладено арешт на все рухоме майно позивача із забороною його відчуження (а.с. 19 копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ).

29.10.2018 року у відповідності до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» працівником поліції було оглянуто та затримано належний позивачу транспортний засіб Мазда 6 номерний знак НОМЕР_2 , який було вилучено на зберігання до арешт майданчика за адресою: м. Полтава вул. Європейська, 68.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07 липня 2016 р. за № 2637, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованості за кредитним договором № KRKRR004560133 від 25 січня 2006 року, за період з 25 січня 2006 року по 11 травня 2016 року в сумі 27499,56 грн. (а.с. 33-35) .

Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області про закінчення виконавчого провадження від 07.02.2019 року виконавче провадження ВП № 57232778 з примусового виконання виконавчого напису № 2637 від 07.07.2016 року, закінчено на підставі повідомлення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про визнання недійсним виконавчого напису вчиненого 07.07.2016 року (а.с. 36).

Судом встановлено що позивачем було сплачено 12.02.2019 року 6040,62 грн., а саме: 3408,00 грн., - за зберігання транспортного засобу; 73,12 грн., - розрахунково касове обслуговування; 2500,00 грн., - за транспортування транспортного засобу; 59,50 грн. розрахунково касове обслуговування (а.с. 37 - квитанції).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди позивач мотивував неправомірними діями відповідача з приводу стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № KRKRR004560133 від 25.01.2006 року на підставі виконавчого напису, у стягненні якої рішенням суду було відмовлено, в наслідку чого було арештоване його майно, зокрема транспортні засоби, які він використовував для роботи що негативно відобразилося на його майновому стані та його сім`ї, змушений був залазити у борги щоб мати можливість придбати одяг, харчі та ліки. Також був змушений звертатись до різних органів за захистом своїх прав .

Відповідно до частин першої-другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 (в редакції від 24.10.2003) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (частина 5 статті 82 ЦПК України).

Таким чином, рішенням суду виконавчий напис, на виконання якого позивачем були сплачені кошти в розмірі 6040,62 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню і ці обставини, відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Тож враховуючи те, що кошти у сумі 6042,62 грн., були сплачені у зв`язку із виконавчим написом нотаріуса, який рішенням суду визнано недійсним, і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача вказаних коштів.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Згідно з п. 5 вказаної вище постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, позивач поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача. Вказані прояви душевних страждань є типовими для будь-якої звичайної людини, що призвело до моральних страджань позивача, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. Таким чином, позивач був вимушений звертатись до органів в тому числі і до суду та доводити протягом тривалого часу свою правоту. Наявність у позивача цих душевних страждань є очевидною.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вважає, що моральна шкода завдана позивачеві може бути оцінена у 5000,00 гривень, що враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача і відповідає принципу співмірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн., (768,40 грн. за вимогу майнового характеру та 768,40 грн., за вимогу немайнового характеру), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду спричинену утриманням коштів на виконання виконавчого напису нотаріуса у розмірі 6040, 62 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., та судовий збір у розмірі 1536,80 грн., а всього 12577 ( дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім ) грн. 42 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко