Постанова

Іменем України

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 370/1517/15-ц

провадження № 61-5764св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Штелик С. П. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Фаловської І. М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року у складі судді Міланіч А. М. та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у складі суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне Управління Держгеокадастру у Київській області,

третя особа - ОСОБА_4 ,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного Управління Держгеокадастру у Київській області, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що за рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2012 року, яке змінене рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 травня 2013 року, визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок та зобов`язано ОСОБА_5 повернути їй земельні ділянки. Однак ОСОБА_5 ухилилася від виконання цього рішення суду та передала земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером :03:003:0019 ОСОБА_2 , розподіливши її на дві земельні ділянки з новими кадастровими номерами: земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0071, площею 1,00001 га, та земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0072, площею 0,99974 га. Земельну ділянку площею 0,250 га з кадастровим номером :03:003:0018 ОСОБА_5 передала ОСОБА_2 та вона була розподілена на дві земельні ділянки: земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0069, площею 0,12492 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0070, площею 0,12489 га.

Посилаючись на те, що вказані земельні ділянки вибули з її володіння поза її волею та були продані особами, які не мали права їх продавати, просила суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на її користь земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0071, площею 1,00001 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0072, площею 0,99974 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0069, площею 0, 12492 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0070, площею 0,12489 га., скасувати реєстрацію цих земельних ділянок за ОСОБА_2 та визнати право власності на спірні земельні ділянки за нею, зобов`язати Управління Держземагенства у Київській області відновити реєстрацію земельних ділянок за ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою суду від 13 березня 2017 року ОСОБА_5 виключено з числа відповідачів у даній справі за клопотанням позивача.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року залучено до участі у справі ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 28 вересня 2017 року цивільну справу передано до Бородянського районного суду Київської області.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року залучено до участі у справі в якості відповідача Головне управління Держгеокадастру у Київській області замість Управління Держгеокадастру у Макарівському районі Київської області.

02 липня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0071, площею 1,00001 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0072, площею 0,99974 га, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на її користь земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0069, площею 0, 12492 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0070, площею 0,12489 га, скасувати реєстрацію земельних ділянок за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визнати право власності на спірні ділянки за ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області відновити реєстрацію земельних ділянок за ОСОБА_1 .

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що належні їй земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0018 та :03:003:0019 були розділені на чотири ділянки з присвоєнням їм інших кадастрових номерів: :03:003:0069, :03:003:0070, :03:003:0071, :03:003:0072 та продані відповідачам по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодних належних та допустимих доказів щодо цього суду не надано. Як вбачається з повідомлення ГУ Держгеокадастру у Київській області від 24 травня 2018 року в Державному земельному кадастрі та в архіві відділу відсутні відомості щодо поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0018 та :03:003:0019. Земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072 обліковуються за ОСОБА_2 , а земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0069, :03:003:0070 - за ОСОБА_3 . Відомості щодо переходу права власності на земельні ділянки, виготовлення правоустановлюючих документів, документацій із землеустрою, а також договори купівлі-продажу цих земельних ділянок в архіві відділу відсутні. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача як на підтвердження факту поділу, зміни кадастрових номерів та продажі відповідачам належних їй земельних ділянок на повідомлення управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області від 26 травня 2015 року, оскільки дане повідомлення не містить відомостей щодо поділу та відчуження земельних ділянок, носить неоднозначний характер, суперечить повідомленню ГУ Держгеокадастру у Київській області від 24 травня 2018 року та надане без посилання на будь-які підстави його видачі.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів на підтвердження того, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0018, :03:003:0019 були поділені на чотири земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери :03:003:0071, :03:003:0072, :03:003:0069, :03:003:0070, а також, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0069, :03:003:0070 за відплатним договором перейшли у власність ОСОБА_2 , а земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072 за відплатним договором перейшли у власність ОСОБА_3 , суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для витребування земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072, :03:003:0069, :03:003:0070 у відповідачів у порядку статті 388 ЦК України. Предметом позову у даній справі було витребування з незаконного володіння земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072, :03:003:0069, :03:003:0070, визнання права власності на них за позивачем, скасування реєстрації земельних ділянок за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вимог про визнання права власності позивача на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0019 та :03:003:0018 позивачка в суді першої інстанції не заявляла.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування матеріального закону.

Касаційна скарга мотивована тим, що, встановивши факт належності їй на праві власності земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0019, та :03:003:0018, суд повинен був визнати право власності на них та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області відновити їх реєстрацію, яка незаконним шляхом була анульована. Суд не дав оцінки доказам про те, що на ці ділянки було накладено арешт ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08 серпня 2007 року, а тому ні Управління земельних ресурсів, ні ОСОБА_5 не мали права ділити ці ділянки та відчужувати їх. Крім того, арешт також було накладено постановою слідчого Печерського РУГУ МВС України І. А. Кішка. Також суд не врахував лист управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області від 26 травня 2015 року № 29-1013-0.4-3186/2-15 та лист від 16 травня 2018 року № 29-10-.222-7650/2-18, в яких зазначено щодо поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0019, та :03:003:0018 на чотири земельні ділянки: з кадастровим номером :03:003:0071, площею 1,00001 га, з кадастровим номером :03:003:0072, площею 0,99974га, з кадастровим номером :03:003:0069, площею 0,12492 га, з кадастровим номером :03:003:0070, площею 0,12492 га та їх належність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи із Бородянського районного суду Київської області.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року цивільну справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами у складі колегії з п`яти суддів.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-IX).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положеньЗакону від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих Макарівським районним відділом земельних ресурсів Київської області 24 травня 2007 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2006 року, ОСОБА_1 належать на праві власності земельні ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :03:003:0018, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 2,000 га, кадастровий номер :03:003:0019, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2012 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 травня 2013 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 , визнано недійсними довіреності від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_6 , визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , в тому числі й від 06 червня 2007 року щодо земельної ділянки площею 2,0 га на території Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:003:0019, та від 08 червня 2007 року щодо земельної ділянки площею 0,25 га на території Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :03:003:0018, зобов`язано ОСОБА_5 повернути позивачу зазначені земельні ділянки.

ОСОБА_1 посилалася на те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0018 та :03:003:0019, що належать їй на праві власності, були розділені на чотири ділянки з присвоєнням їм інших кадастрових номерів::03:003:0071,:03:003:0072,:03:003:0069, :03:003:0070, що незаконно перебувають у володінні відповідачів.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Вирішуючи спір, суди встановили, що згідно повідомлення ГУ Держгеокадастру у Київській області від 24 травня 2018 року в Державному земельному кадастрі та в архіві відділу відсутні відомості щодо поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0018 та :03:003:0019. Земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072 обліковуються за ОСОБА_2 , а земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0069, :03:003:0070 - обліковуються за ОСОБА_3 . Відомості щодо переходу права власності на земельні ділянки, виготовлення правовстановлюючих документів, документацій із землеустрою, а також договори купівлі-продажу цих земельних ділянок в архіві відділу відсутні (т. 2, а. с. 156-158).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 24 травня 2018 року № 9-10-0.62-8207/2-18, відповідно до Національної кадастрової системи Державного кадастру відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0019 відсутні. Земельні ділянки з кадастровим номером :03:003:0071, :03:003:0072 згідно Державного земельного кадастру обліковуються за ОСОБА_2 . Відомості щодо земельної ділянки :03:003:0018 в Державному земельному кадастрі відсутні. Земельні ділянки з кадастровим номером :03:003:0069, :03:003:0070 згідно Державного земельного кадастру обліковуються за ОСОБА_3 . У державному земельному кадастрі та в архіві відділу відсутні відомості щодо поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0018, :03:003:0019. В архіві Відділу наявні другі примірники державних актів на право власності на земельні ділянки: на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0018 державний акт серії ЯЕ № 602337 від 24 травня 2007 року зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 24 на ім`я ОСОБА_1 Державний акт виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2006 року № 2с-278. 2. На земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0019 державний акт серії ЯЕ № 602338 від 24 травня 2007 року зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 25 на ім`я ОСОБА_1 Державний акт виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2006 року № 2с-278. Технічна документація щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_1 знаходиться на зберіганні в архіві відділу.

Також в архіві Відділу наявні другі примірники державних актів на право власності на земельну ділянку: на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0018 державний акт серії ЯГ № 315766 від 10 серпня 2007 року зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 9 на ім`я ОСОБА_5 . Державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня 2007 року № 989; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0019 державний акт серії ЯГ № 315767 від 10 серпня 2007 року зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 0 на ім`я ОСОБА_5 . Державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 червня 2007 року № 927. Технічна документація щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_5 на зберігання до архіву Відділу не передавалася.

В архіві відділу наявні другі примірники державних актів на право власності на земельну ділянку: на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0069 державний акт серії ЯЛ № 011577 від 26 липня 2010 року зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 41 на ім`я ОСОБА_5 . Державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня 2007 року № 989 та заяви власника № 1403 від 31 травня 2010 року; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0070 державний акт серії ЯЛ № 011578 від 26 липня 2010 року зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 40 на ім`я ОСОБА_5 . Державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня 2007 року № 989 та заяви власника № 1403 від 31 травня 2010 року; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0071 державний акт серії ЯЛ № 011579 від 26 липня 2010 року зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 39 на ім`я ОСОБА_5 . Державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.06.2007 року № 989 та заяви власника № 1403 від 31 травня 2010 року; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0072 державний акт серії ЯЛ № 011580 від 26 липня 2010 року зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 38 на ім`я ОСОБА_5 . Державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня 2007 року № 989 та заяви власника № 1403 від 31 травня 2010 року. Технічна документація щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_5 на зберігання до архіву Відділу організацією не передавалася.

В Державному земельному кадастрі земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:003:0071, :03:003:0072 обліковуються за ОСОБА_2 . Відомості щодо переходу права власності на земельні ділянки, виготовлення правовстановлюючих документів, документацій із землеустрою в архіві Відділу відсутні. Земельні ділянки з кадастровим номером :03:003:0069, :03:003:0070 згідно Державного земельного кадастру обліковуються за ОСОБА_3 . Відомості щодо переходу права власності на земельні ділянки, виготовлення правовстановлюючих документів, документацій із землеустрою в архіві Відділу відсутні.

Також, договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072, :03:003:0069, :03:003:0070 у відділі відсутні.

За змістом статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Отже, якщо продавець продав товар, який належить іншій особі на праві власності, і при цьому продавець не мав права його відчужувати, то покупець не набуває права власності на товар, крім випадків, коли власник не має права вимагати його повернення. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, встановлених статтею 388 ЦК України.

У випадках коли річ, що була предметом продажу, перебуваючи в чужому володінні, змінилася, була перероблена чи знищена, тобто не існує в натурі на момент подання позову, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень глави 83 ЦК України.

Такі ж способи захисту застосовуються й у випадку продажу речей, визначених родовими ознаками, оскільки із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ.

Відповідно до положень частини першої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Згідно із частиною другою статті 184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України)

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України)

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів на підтвердження того, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0018, :03:003:0019 були поділені на чотири земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери :03:003:0071, :03:003:0072, :03:003:0069, :03:003:0070, а також, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0069, :03:003:0070 за відплатним договором перейшли у власність ОСОБА_2 , а земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072 за відплатним договором перейшли у власність ОСОБА_3 , а тому відсутні правові підстави для витребування земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072, :03:003:0069, :03:003:0070 у відповідачів у порядку статті 388 ЦК України.

Разом з тим, згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вимога щодо обов`язку суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, роз`яснювати у випадку необхідності процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, встановлено також у пунктах 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України в чинній редакції.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до положень статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Враховуючи відсутність відомостей щодо переходу права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0071, :03:003:0072, :03:003:0069, :03:003:0070 у Державному земельному кадастрі та відмову відповідачів надати правовстановлюючі документи на землю, що унеможливлює доведення позивачем обставин ідентичності вказаних земельних ділянок із земельними ділянками з кадастровими номерами :03:003:0018, :03:003:0019, які витребувані на користь ОСОБА_1 на підставі рішення суду, суд на виконання вимог пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України мав сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та роз`яснити позивачу право заявити клопотання щодо проведення земельно-технічної експертизи на предмет визначення фактичного землекористування земельними ділянками відповідно до правовстановлювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів.

При цьому до відома відповідачів мали бути доведені наслідки ухилення від участі в експертизі, визначені статтею 109 ЦПК України, за змістом якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову за недоведеністю із порушеням вимог пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України.

Згідно із вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд допущених судом першої інстанції порушень процесуального закону не усунув та вимог пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України не дотримався.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Ураховуючи, що внаслідок порушення судами процесуальноого закону не встановлено фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно частини третьої статті 411 ЦПК України оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров

І. М. Фаловська