Провадження № 2/638/1054/20
РІШЕННЯ

іменем України

02.12.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Овчаренко К.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, -

встановив:

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона додатково витрачає на дитину досить великі суми коштів для придбання одягу, навчання, відпочинку на морі та грі на гітарі. У зв`язку з чим просить стягнути із відповідача половину витрачених нею коштів, а саме 29953 гривни 17 копійок.

Позовні вимоги уточнювалися.

Надано відзив на позов, де відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, щ він отримує невелику заробітну плату, сплачує аліменти на користь позивачки, тому вважає достатнім суму сплачених аліментів.

Надано відповідь на відзив, а також заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог. Вказала, що вона витрачає кошти на розвиток дитини, її відпочинок на морі, та взагалі турбується та піклується про дитину. На запитання захисника відповідача повідомила, що вона не погоджувала придбання речей та одягу для сина з відповідачем.

Відповідач та його представник заперечували проти позовних вимог. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказали, що придбання вказаних речей та оплата за послуги не погоджувалися з відповідачем.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не можуть бути задавлені, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

При цьому законодавець відніс на розсуд суду визначення чи є ці обставини особливими.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі та мають спільну дитину- сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до заочного рішення Орджонікідзевскього районного суду міста Харкова від 08 квітня 2010 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 2004 року народження у розмірі ј частини його доходу, починаючи з 10 лютого 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду виконується, заборгованості по сплаті аліментів судом не встановлено. Про відсутності заборгованості повідомила і позивач, та не заперечувала проти цього.

Позивач зазначає про придбання сину одягу.

У справі від №522/6424/16-ц від 30.07.2018 року Верховний Суд зазначив, що придбання одягу та взуття не може вважатися витратами, викликаними особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Такі витрати забезпечуються за рахунок аліментних платежів.

Заборгованості з аліментів відповідач не має. А якщо позивачка вважає розмір отримуваних аліментів недостатнім, Сімейний Кодекс надає їй можливості для правового вирішення вказаного питання.

Що стосується витрат на курси з вивчення польської мови.

Такі витрати також не можуть бути віднесені до викликаних особливими обставинами. Офіційною мовою в державі Україна є українська мова. До іноземних мов для цілей зовнішнього незалежного оцінювання віднесені тільки іспанська, німецька, французька та англійська мови. А якщо дитина вивчає польську мову для свого загального розвитку то така обставина є добровільним волевиявленням одного з батьків.

Придбання гітари та спортінвентарю.

У Постанові Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі № 272/118/17-ц висловлено наступну правову позицію: «В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. При цьому позивач повинна довести їх необхідність».

Суду не доведено, що під час судового розгляду позивачка надала належні та допустимі доказів того, що дитина навчається в музичній школі чи має особливий хист у музиці, є учасником чи дипломантом музичних конкурсів і таке інше. Натомість позивачка повідомила, що син відвідував індивідуальні заняття, та надати жодних доказів такого відвідання не може.

Оплатити вартість гітари було добровільним виявленням матері дитини і не може бути віднесено до особливих чи обов`язкових витрат.

Що стосується спортивного приладдя, вказаного позивачкою, то його придбання теж не може бути викликано особливими обставинами чи здібностями дитини, оскільки необхідно для звичайного домашнього зайняття фізичною культурою. А фізична культура, наряду з культурою мовлення, культурою харчування необхідні дитині, людині для повноцінного розвитку та існування в соціумі.

Відпочинок на морі

Не відносяться до додаткових витрат витрати позивача на літній відпочинок дитини, за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 761/6933/17 від 26.09.2018 року.

Придбання двох телефонів вартістю 5346,00 гривень, 7896,00 гривень, а також комп`ютерної техніки на суму 18336,00 гривень та аксесуарів (перехідник вартістю 255 гривень, клавіатура 255 гривень, гарнітура 419 гривень, мікрофон 99 гривень, маніпулятор миш 199 гривень, навушники 199 гривень ) на суму 1426,00 гривень.

Суд вважає, що стороною позивача не надані достатні і допустимі докази, які свідчать про вкрай необхідний та особливий характер таких витрат.

Окрім того, в матеріалах справи є довідка від 23.11.2018 , видана Акціонерним товариством А-Банк, з якої вбачається, що телефон вартістю 5346,00 гривень позивачка придбала в кредит. Тексту кредитного договору суду не представлено. На яких умовах позивачка отримувала кредит та які відсотки за користування кредитом сплачено нам невідомо. Відповідач не надавав згоди на укладення вказаного кредитного договору, не надавав згоди на придбання всієї цієї техніки на значну суму.

Окремо суд зауважує, що у вартість відшкодування позивачка включила, окрім вартості самих телефонів: карту пам"яті, скло захисне, вартість поклейки скла захисного, бонусні накопичення мережі Комфі. Суд наголошує, що придбання вказаних речей не може бути обґрунтовано винятковими обставинами в розумінні ст. 185 СК України.

Позивачка стверджує, що сплатила кошти за навчання на курсах в школі програмування "ІТ -Еліт". В той же час з наданої позивачкою довідки вбачається, що ОСОБА_4 навчався на курсах Інтернет-програмування (без назви) і вона сплатила за річний пакет навчально-методичних матеріалів 7 180,00 гривень. Довідка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 . На підтвердження позовних вимог позивачка надала Витяг з реєстру платників єдиного податку. З нього вбачається, що місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 є село Підгороднє Тернопільської області. Тоді як дитина навчалась у місті Сміла Черкаської області.

Окрім того, надані позивачкою квитанції не містять найменування господарюючого суб`єкта, його ідентифікаційний код, адресу. Не зазначено період, за який здійснена оплата. А квитанція від 14.12.2018 містить виправлення, які позбавляють можливості взагалі встановити, на яку суму здійснена оплата.

Окрім цього суд звертає увагу на Постанову Верховного Суду від 26 серпня 2020 року справа № 336/1488/19, у якій зазначено, що «Суд касаційної інстанції зауважує, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України».

З досліджених судом матеріалів справи суд не вбачає, що позивачка надала належні письмові докази того, що дитина дійсно перебувала та відпочивала у дитячому таборі. З копії чека вбачається, що вартість путівки оплачена, проте доказів того, що дитина справді відпочивала в таборі немає. Не виключається, що в подальшому після сплати кошти були повернені позивачці з будь-яких причин.

Крім того суд зазначає, що у чеках від 18.04.2019 на суму 923 гривень, від 26.09.2019 на суму 622,00 гривень, 88,00 гривень, 590,00 гривень, 32 гривни, від 10.07.2019 на суму 52,00 гривень та 341,00 гривень від 10.07.2019 на суму 52,09 гривень та 315,00 гривень вказано призначення платежу - переказ готівки, експрес переказ коштів, експрес комісійна винагорода, а також комісія. Вказані чеки свідчать тільки про переказ готівкових коштів, які здійснювались на прізвища різних людей. Інформація про оплату будь-якого товару в цих розрахункових документах відсутня, таким чином вони не можуть підтверджувати витрати позивачки саме на дитину. Чеки від 18.04.2019 на суму 89,00 гривень, від 26.09.2019 на суму 88,00 гривень, від 26.09.2019 на суму 622 гривень, від 29.06.2019 на суму 168 гривень , від 06.03.2019 на суму 3250,00 гривень, від 26.02.2019 на суму 1650,00 гривень , від 14.08.2019 на суму 299 гривень, також не містять вказівки за які саме товари чи послуги сплачена вказана сума.

Позивачка могла переказувати готівку як на потреби дитини, так і на власні потреби. Тому вказані розрахункові документи не можуть бути взяті до уваги судом.

Накладна № 25.09.19 від 25.09.2019 на суму 590 гривень на підлогові брусся також не може бути взята до уваги, як належний та допустимий доказ, оскільки не містить найменування суб`єкта господарювання, який вчинив продаж товарів.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17 «Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково».

Відповідач за 6 минулих місяців 2020 року отримав заробітної плати 4445,04 гривень, що підтверджується довідкою про заробітну плату. Його середній заробіток за місяць складав 740,84 грн. На а.с. 95-96 мітиться копія заяви відповідача про призначення та надання йому субсидії для сплати комунальних послуг. Даних про інші джерела доходу відповідача суду не надано.

З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258-263 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами залишити без задоволення.

Судовий збір віднести на раухнок держави.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчий кімнаті.

Повний текст документу виготовлений 04 грудня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ІНП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 .

Суддя : Штих Т.В.