справа № 462/1667/17
УХВАЛА

02 грудня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Тимощук І.І.

з участю представника заявника ОСОБА_1

позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про скасування заходів забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.04.2017 року у справі № 462/1667/17 у вигляді арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обгрунтування поданої заяви покликається на те, що в провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходилась цивільна справа № 462/1667/17 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», третя особа державний реєстратор ЛМУЮ Мошора В.В. про визнання договору про відступлення прав за іпотечними договорами недійсним та скасування державної реєстрації права на нерухоме майно. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова по справі №462/1667/17 від 12.04.2017 року задоволена заява про забезпечення позову та накладений арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 вересня 2017 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1 . Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишено без задоволення. Постанову Апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року залишено без змін. У зв`язку з наведеним виникла необхідність у скасуванні заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.04.2017 року у справі № 462/1667/17.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, дав пояснення аналогічно наведеним в заяві. Додатково зазначив, що метою звернення до суду із заявою про скасування арешту квартири є прагнення відповідача в подальшому звернути стягнення на предмет іпотеки після завершення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у квітні 2021р., оскільки іпотечний договір та договір факторингу є чинними та не оспореними, а дія арешту щодо спірної квартири перешкоджає відповідачу досягти цієї мети.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечили та пояснили, що ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» має намір привласнити їхню квартиру, яка є предметом іпотеки. В даній квартирі вони проживають зі своїми двома неповнолітніми дітьми і іншого житла у них немає. Вони не відмовляються від свого обов`язку щодо сплати коштів за кредитним договором №0201/0906/88-242, для забезпечення зобов`язань якого було укладено договір іпотеки, предметом якого є вказана квартира. Проте ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не йде їм на зустріч, а хоче звернути стягнення на предмет іпотеки. Просять захистити їх права як власників житла та відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Державний реєстратор ЛМУЮ Мошора В.В. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгля у справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи наведене, суд вирішив розглянути заяву у відсутності державного реєстратора ЛМУЮ Мошора В.В., неявка якої не перешкоджає розгляду заяви.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа державний реєстратор Львівського міського управління юстиції Мошора В.В., в якому просили визнати недійсним договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 р., який виготовлено на захищеному бланку серії ВТВ № 157881, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстрований в реєстрі № 6970 в частині відступлення права іпотеки, предметом якої є квартира АДРЕСА_2 , визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.04.2017 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12.09.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06.09.2018 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 вересня 2017 року - скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_2 . Державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_2 не проводити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В решті вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишено без задоволення. Постанову Апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року залишено без змін.

Постанова Апеляційного суду Львівської області від 06.09.2018 року набрала законної сили.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Статтею 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи вищенаведене, а також зміст заявлених позовних вимог у справі № 462/1667/17, процесуальні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а саме, наявність майнового спору, належність майна ОСОБА_3 , який заперечує проти скасування вказаного арешту, суд вважає, що подальше існування заходів забезпечення позову є доцільним, а підстави для їх скасування відсутні виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК Укрїни обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд звертає увагу на те, що при винесенні ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 12.04.2017 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 суд керувався тими обставинами, що позивач ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2002 р.Позивачі разом із своїми неповнолітніми дітьми постійно проживають у вказаній квартирі, що підтверджено матеріалами справи.

Апеляційним судом встановлено, що кредит ОСОБА_3 був наданий в іноземній валюті на споживчі цілі, що підтверджується самим кредитним договором і не заперечується сторонами, спірне жиле приміщення квартири (предмет іпотеки) за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиним нерухомим житловим майном, яке боржник має у власності, та єдиним місцем проживання його та членів сім`ї, загальна площа квартири 67,8,6 кв.м., ОСОБА_3 не є суб`єктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» і заперечує проти реєстрації за ТзОВ Факторингова компанія Вектор Плює» права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, до даних правовідносин які виникли між позивачами та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» підлягає до застосування Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» який є чинним, а втрата чинності відбудеться 21.04.2021 року. Між тим, установлений вказаним законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове звернення стягнення на майно (відчуження без згоди власника), тобто обмежує в часі примусове стягнення майна до моменту втрати ним чинності.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на приписи статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову мають зберігатись, оскільки представником ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не наведено підстав обмеження його прав, нагальності та необхідності скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Між тим, відповідно до ч.6 ст. 158 ЦПК України, відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.158, 260, 354, 355 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали складено 04 грудня 2020 року.

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.