Справа № 219/6759/20
Провадження № 2/219/2498/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Єлісеєвої С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся з вказаним позовом до суду, згідно якого просить стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його користь в порядку спадкування нараховану, але не виплачену пенсію його бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 13 730 гр. 26 коп.

В обґрунтування позову вказав, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.11.2019 року позивач отримав свідоцтво про спадщину за законом, спадщина складається з грошової суми недоотриманої пенсії в розмірі 64 018 гр. 88 коп., яка належала за життя спадкодавцю ОСОБА_2 . Відповідач повинен був видати позивачу недотриману пенсію спадкодавця, яка належала їй за життя, і увійшла до складу спадщини після смерті його бабусі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у повному обсязі, однак відповідач нарахував та виплатив позивачу пенсію бабусі лише за останні три роки в сумі 50 288 гр. 62 коп., а решту спадщини не виплатив, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Не погоджуючись із заявленими вимогами 29.10.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача, який мотивований тим, що статтею 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Зазначає також, що відповідно до статті 52 Закону України № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, які повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми у вищевказаний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Водночас, реалізація права, зокрема, на пенсійне забезпечення, осіб, які перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України на тимчасово неконтрольованій території Донецької і Луганської областей, здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Зазначеними нормативно - правовими актами передбачено, що отримати пенсію на контрольованій українською владою території зазначені особи можуть за умови реєстрації їх як внутрішньо переміщених осіб. Переведення пенсійних виплат здійснюється у спрощеному порядку за матеріалами електронних пенсійних справ. Вищезазначеними актами законодавства не визначено строки виплати пенсій внутрішньо переміщених осіб за минулий час. Такий порядок передбачений лише статтею 46 Закону № 1058, відповідно до якої за минулий час без обмеження будь - яким строком виплачуються нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. В інших випадках нараховані суми виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Вказує, що при нарахуванні недоотриманої пенсії за минулий час померлого пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб органи Пенсійного фонду України застосовують норми пункту 1 статті 46 Закону України № 1058. Позивач у грудні 2019 року звернувся до Управління щодо оформлення разового доручення для отримання недоотриманої пенсії за померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_2 . Пенсійні виплати за період з 01.03.2016 року по 31.01.2019 року нараховані у сумі 64 018 гр. 88 коп. Розмір недоотриманих сум пенсійних виплат розраховано відповідно до вимог частини першої статті 46 Закону, а саме з 23.12.2016 року по 31.01.2019 року у сумі 50 288 гр. 62 коп. Пенсія за період з 01.03.2016 року по 22.12.2016 року не була сплачена у зв`язку з відсутністю вини Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області в неотриманні пенсійних виплат у даному періоді, у зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи чинних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.8).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.11-12).

Отже, ОСОБА_2 є бабусею позивача.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.09.2019 року Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 436 (а.с.10).

Позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською О.В., є спадкоємцем майна бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з грошової суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю на підставі довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29.10.2019 року, вартість спадкового майна 64 018 гр. 88 коп. (а.с.7).

На виконання запиту суду приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською О.В. направлена копія спадкової справи на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в матеріалах якої міститься довідка Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29.10.2019 року, яка надана нотаріусу та згідно якої відповідачем повідомлено, що пенсіонер ОСОБА_2 не отримувала пенсію за період з 01.03.2016 року по 31.01.2019 року в загальній сумі 64 018 гр. 88 коп. у зв`язку зі смертю, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сума боргу може бути зменшена з урахуванням ст.46 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач вказує, що позивач у грудні 2019 року звернувся до Управління щодо оформлення разового доручення для отримання недоотриманої пенсії за померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_2 . Пенсійні виплати за період з 01.03.2016 року по 31.01.2019 року нараховані у сумі 64 018 гр. 88 коп. Розмір недоотриманих сум пенсійних виплат розраховано відповідно до вимог частини першої статті 46 Закону, а саме з 23.12.2016 року по 31.01.2019 року у сумі 50 288 гр. 62 коп. Пенсія за період з 01.03.2016 року по 22.12.2016 року не була сплачена у зв`язку з відсутністю вини Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області в неотриманні пенсійних виплат у даному періоді.

Як вбачається з матеріалів справи, у поштовому відділенні АТ «Укрпошта» м. Бахмут Донецької області позивачем було отримано грошові кошти у розмірі 50 288 гр. 62 коп. (а.с.13).

Отже, відповідач не сплатив позивачу за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 листопада 2019 року 13 730 гр. 26 коп. (64 018 гр. 88 коп. - 50 288 гр. 62 коп.).

Виплатити в добровільному порядку зазначену заборгованість відповідач відмовляється, оскільки вважає, що його вина в неотриманні пенсійних виплат у даному періоді відсутня, що підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь неодержану ОСОБА_2 за життя пенсію, яка після її смерті увійшла до спадкового майна, про що державним нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Тобто правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного Кодексу України про спадкування.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень статей 1216, 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач отримав частину недоотриманої пенсії після смерті своєї бабусі в сумі 50 288 гр. 62 коп., що не заперечувалось жодною із сторін у справі, але загальна сума недоотриманої пенсії відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом складає 64 018 гр. 88 коп., тобто недоотримана частина пенсії складає 13 730 гр. 26 коп. Разом з тим, відповідач відмовляє позивачу у виплаті цих коштів як спадкоємцю, що також зазначено у поданому ним відзиві на позовну заяву.

Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст.46 наведеного Закону у відповідача були відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2019 року, є спадкоємцем майна бабусі. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з грошової суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю на підставі довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29.10.2019 року, вартість спадкового майна 64 018 гр. 88 коп.

Сума недоотриманих коштів у розмірі 13 730 гр. 26 коп. встановлена свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.11.2019 року, яке є правовстановлюючим документом, що офіційно і безперечно підтверджує наявність права власності на майно, що переходить у спадок. Зазначене свідоцтво є чинним та недійсним не визнано. Діючим законодавством України не передбачено права пенсійних органів на перегляд свідоцтв про право на спадщину, в тому числі і щодо застосування до таких свідоцтв положень ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.

З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають задоволенню.

У зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 гр. 80 коп., оскільки при подачі цього позову позивач був звільнений від його сплати як інвалід 2 групи.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування - задовольнити.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35; ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) суму недоотриманої пенсії, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не була нею отримана за життя, в сумі 13 730 гр. 26 коп.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Лапченко

02.12.2020