Справа № 692/721/20
Провадження № 2-з/692/6/20
У Х В А Л А
02 грудня 2020 року смт. Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Левченко Л.О.
за участю секретаря с/з Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Судом встановлено, що до Драбівського районного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Великохутірська сільська рада Драбівського району Черкаської області, Драбівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюк О.В. про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
Заявник зазначає, що є всі підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову це може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Відповідно до положень ст.ст. 149, 150 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути сумісними із заявленими позивачем вимогами.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, що відповідає правовій позиції Верховного суду викладеній в постанові від 17.10.2018р.по справі №№183/5864/17-ц.
Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).Однак в матеріалах заяви відсутні свідчення про вчинення відповідачем будь-яких дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Доводи позивача ґрунтуються на чутках та припущеннях.
Суд зазначає, що відповідно до норм ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На даній стадії розгляду справи, враховуючи, що жодні докази заявника, як позивача у справі у встановленому порядку не досліджувалися, думки інших учасників справи не заслуховувались, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у тому вигляді, про який просить заявник буде надмірним втручанням у права відповідача по справі, оскільки незаконність його дій не доведено та відсутні належні та допустимі докази вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання.
Крім того, відповідно пп. б п.15 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Земельного кодексу України до набрання чинності Законом «Про обіг земель сільськогосподарського призначення», законодавством купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не допускається, за винятком випадків передбачених цим підпунктом. Суд приходить до висновку, що оскільки на даний час існує пряма заборона щодо відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, то відповідач не має реальної можливості відчужити спірну земельну ділянку.
Тому суд зважає, що з матеріалів справи не вбачається достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у спосіб, вказаний заявником, та які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи заявника, суд вважає, що у задоволенні вимог заявника про забезпечення позову слід відмовити.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі до ОСОБА_4 , треті особи: Великохутірська сільська рада Драбівського району Черкаської області, Драбівська державна нотаріальна контора приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюк О.В. про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Л.О. Левченко