Дата документу 03.12.2020 Справа № 334/5785/20
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 334/5785/20 Головуючий у 1-й інстанції: Фетісов М.В.
Провадження №22-ц/807/3498/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

03 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Подліянової Г.С., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води. (а.с. 7).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Концерн «Міські теплові мережі», подало апеляційну скаргу. (а.с. 9-10).

Водночас, за подання апеляційної скарги апелянтом не було сплачено судовий збірв розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано термін протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору в розмірі 2102, 00 грн та направлення до Запорізького апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору або надання суду додаткових доказів неможливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.(а.с.13-14).

Вказану ухвалу було направлено на адресу Концерну «Міські теплові мережі» зазначену ним при зверненні з апеляційною скаргою, а саме:69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 2-А. (а.с.15).

Згідно поштового повідомлення про вручення за трек-номером: 850, що міститься в матеріалах справи, 06 листопада 2020 року уповноважений представник Концерну «Міські теплові мережі», за довіреністю, отримав ухвалу, що підтверджено його особистим підписом на поштовому повідомленні. (а.с.16).

Проте, у визначений судом термін та до теперішнього часу скаржником не виконано вимоги зазначені в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановленої статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з іншої.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини у справі "МПП "Голуб" проти України" зазначає, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

У рішенні "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене, в діях Концерну «Міські теплові мережі» вбачається ухилення від виконання вимог суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року про відмову у видачі судового наказу, необхідно визнати неподаною та повернути на підставі ч.ч.1,3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч.3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, визнати неподаною та повернути скаржнику.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду апеляційної інстанції, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Г.С. Подліянова