КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лазнюк Євгенії Володимирівни на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав,

встановив:

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав.

15 червня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що забезпечення позову буде відповідати інтересам малолітньої дитини, оскільки ОСОБА_2 приймає участь у вихованні онука, його розвитку психологічного та фізичного.

Просила, зобов`язати ОСОБА_3 та/або ОСОБА_1 передавати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 для його перебування, без присутності батьків за адресою: АДРЕСА_1 , спілкування з ОСОБА_2 та участі останньої в його вихованні кожного тижня з п`ятниці 17:00 год. по неділю 11:00 год., а також один раз на два дні в будні дні для проведення обстеження стану здоров`я дитини до прийняття остаточного рішення по справі та набрання ним законної сили.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року, заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бабі ОСОБА_2 :

першу та третю п`ятниці кожного місяця з 17:00 год. по неділю 11:00 год.,

другу та четверту неділю кожного місяця з 11:00 год. по вівторок 17:00 год.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що суд першої інстанції не обґрунтував існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, не зазначила чим керувався суд, визначаючи співмірність застосованого ним виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, не надав оцінку доводам заявника щодо забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності таких вимог.

Суд оскаржуваною ухвалою фактично частково задовольнив вимога позивача, тобто постановив про часткове відібрання дитини від батьків на дні кожного тижня, з ночівлею у баби без присутності батьків.

Оскаржувана ухвала призвела до того, що позивач кожного тижня намагається забрати дитину у батьків, переслідує їх, викликає поліцію, що вкрай негативно впливає на дитину.

Просила скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 через представника подала відзив, який обґрунтовувала тим, що в матеріалах справи є достатньо відомостей, які вказують на те, що якщо не вжити заходи забезпечення позову то в подальшому виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_2 виконати буде неможливо та/або ускладнено.

Суть позовних вимог ОСОБА_2 до відповідачів полягає у тому, що подальше проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з відповідачами або з будь-ким одним із них буде порушувати права дитини на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення, безпеку, освіту, оскільки його батьки є особливо непридатними та явно неблагополучними.

Батьки ОСОБА_4 ухиляються від виконання їх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з нею, не забезпечують необхідним харчуванням, а також помістили її в непридатні та антисанітарні умови для проживання.

Подальше проживання ОСОБА_4 разом з батьками несе загрозу його здоров`ю, життю, моральному та духовному розвитку.

В свою чергу, позивач має позитивні характеризуючи дані, є успішною, матеріально-забезпеченою людиною, кА протягом свого життя працювала на різноманітних посадах в органах державної влади та місцевого самоврядування.

Той факт, що позивач буде бачитися з дитиною згідно ухвали в кожну першу та третю п`ятницю кожного місяця з 17:00 год. по неділю 11:00 год. та другу і четверту неділю кожного місяця з 11:00 год. по вівторок 17:00 год. не вказує на те, що права батьків будуть суттєво порушені.

Вважає, що оскаржувана ухвала, якою дитину лише два дні на тиждень зобов`язано відповідачів передавати малолітнього ОСОБА_4 позивачу, відповідає інтересам, в першу чергу дитини, а в другу чергу не порушує суттєво права батьків.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність зв`язку малолітньої дитини з позивачем ОСОБА_2 може мати негативні наслідки.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За правилами ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Згідно з ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За правилами п.3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, по справі встановлено, що між сторонами виник спір з приводу відібрання у відповідачів без позбавлення батьківських прав малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передачі останнього його бабусі, позивачу по справі - ОСОБА_2 , а тому задоволення заяви позивача про забезпечення позову призведе до вирішення спору по суті.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лазнюк Євгенії Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 02 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана