Провадження № 2/344/3570/20
У Х В А Л А

01 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Хриплин» про визнання неправомірними дій, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання неправомірними дій відповідача щодо набуття права власності на лінії електромереж, розподільчі пристрої та трансформаторні підстанції, визнання недійсним права власності на лінії електромереж, розподільчі пристрої та трансформаторні підстанції, зобов`язання відповідача оприлюднити договір про постачання електроенергії укладений між Обслуговуючим кооперативом «Садівницьке товариство «Хриплин» та філією Центральна АТ «Прикарпаттяобленерго», зобов`язати відповідача провести збори з власниками земельних ділянок масиву «Хриплин» щодо передачі на баланс лінії електромереж, розподільчих пристроїв та трансформаторних підстанцій і порядку постачання електроенергії споживачам масиву «Хриплин».

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03/11/2020 року вказану позовну заяву - залишено без руху та надано строк десять днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Згідно повідомлення про вручення рекомендованого листа, ухвалу суду позивачем отримано 16/11/2020.

30/11/2020 позивачем надано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, за змістом якої позивачем вказано, що неправомірність дій відповідача зумовлено заволодінням майном членів садівницького массиву «Хриплин», зокрема лініями електромереж, розподільчими пристоями та трансформаторними підстанціями, позивачем зазначено, що він не є членом обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство Хриплин», ніколи не був членом кооперативу, тому вимоги викладені в позовній заяві не можна трактувати як вимоги, пов`язані з корпоративними відносинами.

Також позивачем подано суду заяву про забезпечення доказів, згідно якої позивач просив витребувати реєстраційну справу на об`єкти нерухомого майна Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство Хриплин» у Центрі надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська Івано-Франківської міської ради та витребувати в Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство Хриплин» договір про постачання електроенергії упладений з філією Центральна АТ «Прикарпаттяобленерго».

Згідно з вимогами цивільно-процесуального закону до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Вказаною нормою визначено процесуальний обов`язок позивача додати до позовної заяви усі наявні нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

В свою чергу позивачем викладено чотири позовних вимоги до відповідача, в тому числі щодо зобов`язання проводити збори та скасування права власності та не вказано на фактичні обставини за кожною з викладених вимог. Позивачем викладено матеріально-правові вимоги щодо майна, визначеного за абстрактним критерієм, майно не ідентифіковано за індивідуальними ознаками, а виключно за родовими, не долучено до матеріалів позовної заяви документів в підтвердження, що позивач був власником або співласником майна, ліній електромереж, розподільчих пристроїв та трансформаторних підстанцій. Позивачем не конкретизовано місцезнаходження майна, в свою чергу не може бути відкрито провадження щодо вимог визначених за абстрактним критерієм.

Безпосередньо позивачем в заяві про усунення недоліків зазначено, що неправомірні дії відповідача полягають в неправомірному заволодінні майном членів садівницького масиву «Хриплин», таким чином позивач звертається до суду з метою захисту в тому числі прав та інтересів третіх осіб, тобто інших членів садівницького масиву.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Позивачем не надано суду виправленої позовної заяви, не зазначено заінтересованих осіб, не персоніфіковано в позовній заяві інших співвласників ліній електромереж.

В позовній заяві не відображено фактичні обставини справи, що безпосередньо впливає на можливість звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки в разі звернення в інтересах третіх осіб процесуальним обов`язком позивача є надання доказів в підтвердження правових підстав такого звернення та сплати судового збору.

В порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить обставин щодо того, у який спосіб відповідачем порушено права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також зазначення доказів, що підтверджують дані обставини.

Також позивачем викладено матеріально правову вимогу про визнання недійсним права власності, при цьому не вказано на ідентифікуючі ознаки об`єктів, не надано документів в підтвердження перебування зазначених об`єктів в володінні відповідача.

Позивачем не вказано на обставини та спосіб невизнання, оспорення чи порушення права позивача відповідачем, не вказано, які саме неправомірні дії відповідача у спорі порушили права позивача.

Не вказано правових підстав звернення до суду з позовом, щодо електромереж, розподільчих пристроїв та трансформаторних підстанцій розташованих територіально в Обслуговуючому кооперативі «Садівницьке товариство Хриплин», не надано доказів в підтвердження користування послугами.

Не вказано на організаційно-правову форму масиву «Хриплин», в матеріалах справи відсутні відомості щодо правосуб`єктності особи, в інтересах якої позивач звернувся з позовом.

Також процесуальним обов`язком позивача є зазначення всіх заінтересованих осіб, в розгляді спору. При цьому позивачем вказано на наявність інших заінтересованих осіб, та не надано про них відомостей.

Крім цього згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже гарантоване ст. 55 Конституції України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивачем не усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду, позовна заява за формою та змістом не відповідає вимогам процесуального закону, що ставляться до позовних заяв.

Таким чином позивачем не виконано процесуальних обов`язків, встановлених ухвалою суду в свою чергу процесуальним законом не гарантовано можливість усунення недоліків позовної заяви, шляхом не погодження з судовим рішенням.

Однак в ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на обґрунтування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на позивача.

При цьому в ч. 4 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже безпосередньо позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням ним дій щодо доведення обставин, які мають значення для ухвалення рішення про відкриття провадження у справі.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зважаючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, а тому, відповідно до ч. 3 статті 185, вона підлягає поверненню.

Відповідно до ч.1,2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно п.4,5 ч.1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

При цьому в заяві про забезпечення доказів не ідентифіковано об`єкти нерухомого майна, щодо яких необхідно вчинити процесуальну дію у формі витребування реєстраційної справи. Позивачем не зазначено реєстраційні номера присвоєні об`єктам нерухомого майна, що перебуває в володінні відповідача, не зазначено адреси нерухомого майна, що в свою чергу унеможливлює виконання судового рішення за відповідною резолюцією. Не обгрунтовано правових підстав необхідності витребування реєстраційних справ, щодо нерухомого майна відповідача, вказана вимога не випливає та не складає предмет спору.

Згідно ч.11 ст.118 ЦПК України ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ч.4 ст.117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заява про забезпечення доказів не відповідає вимогам щодо форми та змісту наявні правові підстави для її повернення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Хриплин» про визнання неправомірними дій та заяву про забезпечення доказів вважати неподаними та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Бородовський С.О.