Постанова

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 761/13017/16-ц

провадження № 61-9758 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Ювеста Девелопмент», приватне підприємство «Л-Джастіс»;

особа, яка подала апеляційну скаргу, - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року у складі судді Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Європейський газовий банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватне підприємство «Л-Джастіс» (далі - ПП «Л-Джастіс»), про визнання договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 25 червня 2013 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ПП «Л-Джастіс» укладено кредитний договір № 710-250613, за умовами якого банк відкрив позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом 65 000 000 грн строком до 24 червня 2014 року зі сплатою 26 % річних за користування кредитними коштами.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 09 серпня 2013 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 1203-090813/1, за умовами якого в іпотеку банку передано належні останній на праві власності 53/100 частини нежилого приміщення, загальною площею 199,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 .

25 лютого 2014 року між банком та відповідачем укладено договір про розірвання договору іпотеки, відповідно до якого зобов`язання сторін за договором іпотеки припинились (припиняються), а також за домовленістю сторін припинено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заборону відчуження майна, яке було предметом іпотеки, та вилучено запис про іпотеку.

Посилаючись на те, що при укладенні спірного договору порушено положення статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки відповідач є акціонером банку, вважає, що вона є заінтересованою особою у вчиненні правочину, у зв`язку з чим мала подати спостережній раді інформацію щодо нього, про що рада повідомлена не була, рішення щодо вчинення правочину не приймала, питання про укладення правочину не передавалось на розгляд загальних зборів. Крім того, вважає, що законодавством не передбачено можливості та не надано сторонам договору права щодо розірвання договору іпотеки, оскільки існує перелік умов, які мають бути виконані сторонами для припинення іпотечних договорів.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Європейський газовий банк» просило суд визнати недійсним договір про розірвання договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. 25 лютого 2014 року за реєстровим № 149.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року до участі у розгляді справи третьою особою залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Ювеста Девелопмент» (далі - ТОВ «Ювеста Девелопмент»).

У жовтні 2019 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») звернувся до суду із заявою про заміну сторони у справі, мотивуючи заяву тим, що 24 вересня 2019 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено договір про відступлення права вимоги, майнових прав дебіторської заборгованості, відповідно до умов якого ПАТ «Європейський газовий банк» передав, а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» прийняв права вимоги за кредитним договором від 25 червня 2013 року № 710-250613 та договорами про внесення змін до цього договору, укладеними між ПАТ «Європейський газовий банк» та ПП «Л-Джастіс», а також за договором іпотеки від 09 серпня 2013 року № 1203-090813/1, укладеним між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1 , тому ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» є правонаступником позивача ПАТ «Європейський газовий банк».

У зв`язку із цим заявник просив суд замінити позивача у справі з ПАТ «Європейський газовий банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року клопотання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у зазначеній вище справі залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що предметом розгляду даної справи є визнання недійсним договору про розірвання договору іпотеки від 09 серпня 2013 року № 1203-090813/1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. 25 лютого 2014 року за реєстровим № 149. Посилаючись на те, що договір іпотеки від 09 серпня 2013 року № 1203-090813/1, на який, зокрема, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» отримало право вимоги, на день подачі заяви про заміну сторони у справі розірвано сторонами цього договору у встановленому законом порядку, суд першої інстанції не вбачав підстав, передбачених статтею 55 ЦПК України, для заміни сторони у справі.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони у справі відповідно до статті 353 ЦПК України не підлягає апеляційному оскарженню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 14 липня 2020 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 761/13017/16-ц із Шевченківського районного суду м. Києва.

У серпні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, повернувши апеляційну скаргу, порушив принцип верховенства права та принцип забезпечення права на апеляційне оскарження, визначений у статті 129 Конституції України. Судом апеляційної інстанції не враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 грудня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі за позовом ПАТ «Європейський газовий банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Ювеста Девелопмент», ПП «Л-Джастіс», про визнання договору недійсним.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» повернуто особі, яка її подала.

Постановляючи ухвалу від 02 червня 2020 року про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвала про відмову в заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження відповідно до пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України не підлягає апеляційному оскарженню оремо від рішення суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно з Конституцією України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, головним обов`язком якої є утвердження і забезпечення прав і свобод людини (частина друга статті 3); органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6); в Україні визнається і діє принцип верховенства права, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8).

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина перша статті 55). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

За правовою позицією Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частини першої статті 55, пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини першої статті 129 Основного Закону України), що передбачає можливість перевірки в апеляційному порядку судових рішень. Це конституційне положення реалізовано в главі 1 розділу V Кодексу, в якій врегульовано питання апеляційного оскарження судових рішень і ухвал.

У пункті 28 частини першої статті 353 ЦПК України зазначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Виходячи із цієї норми, ухвали суду першої інстанції про відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження підлягають апеляційному оскарженню.

Пункт 28 частини першої статті 353 ЦПК України слід розуміти так, що у цивільному процесі апеляційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції, як про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження, так і про відмову у заміні сторони.

Подібний висновок щодо вказаних правовідносин викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене вище в сукупності, повертаючи апеляційну скаргу заявникові, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог статті 411 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до апеляційного суду.

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович