Справа № 212/8680/20
У Х В А Л А

02 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В. розглянувши без участі сторін, без фіксації технічними засобами заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

В С Т А Н О В И В:

30.11.2020 ОСОБА_1 звернулась з заявою про забезпечення доказів, в обґрунтування зазначила, що 20.11.2020 їй стало відомо про той факт, що група осіб, які мешкають в багатоквартирному будинку юридичної особи об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДАМАНТ», керівником та головою правління якого вона є, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без уповноваження членів правління та співвласників ОСББ, ходять по квартирам співвласників та під приводом необхідності уповноваження них на проведення загальних зборів співвласників і діючи начебто в інтересах ОСББ збирають персональні дані. Статутом ОСББ та ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не передбачено збирання з співвласників паспортних даних, що відносяться до персональних даних про особу. Вищезазначене заходи прямо порушують права заявника, як співвласника ОСББ, права інших співвласників ОСББ, у яких було відібрано персональні дані без отримання жодної згоди. Просить суд встановити, на період розгляду справи до ухвалення рішення по суті, тимчасової заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 збирані персональні дані співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та встановлення, на період розгляду справи до ухвалення рішення по суті, тимчасової заборони вносити відомості до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДАМАНТ».

Вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача (заявника).

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Аналізуючи прохальну частину заяви та обгрунтування кожної з вимог, суд зазначає наступне.

Стосовно першої вимоги заявника про заборону визначеному колу осіб збирати інформацію, яка є персональними даними. Слід зазначити (і це стосується предмета доказування по обом вимогам заяви), що докази, які долучає заявник, зокрема аудіозапис на ДВД-диску, не сприймаються судом з точки зору належності та допустимості. Даний аудиозапис в розумінні діючого ЦПК України є електронним доказом, а відтак подається та має бути засвідченим у встановленому процесуальним законом порядку (ч.2 ст.100 ЦПК України: електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис"..). Крім того, сама інформація, що міститься на цьому носії потребує окремого доведення (ідентифікація осіб, голоси яких записані на диску, відсутність монтажу тощо). Письмові покази свідків не несуть в собі інформації про факт збирання інформації щодо персональних даних. З цих документів вбачається, що є певне зіткнення інтересів груп осіб, самих фактів незаконного отримання інформації не доводиться. Слід зазначити, що ЗУ «Про захист персональних даних» дозволяє отримання таких даних зі згоди самого суб`єкта (дефініція преамбули вказаного закону, щодо згоди суб`єкта персональних даних на отримання інформації: згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди). Тобто, якщо якісь особи отримали персональні дані суб`єкта то вони могли діяти або зі згоди суб`єкта або всупереч його волі. Заявник, при цьому, отримання персональних даних третіх осіб ніяким чином не доводить. Проте, якщо є відомості чи якісь інші докази втручання у сферу заборонену законодавством з цього питання це компетенція правоохоронних органів.

Отже, стосовно першої вимоги заяви суд не вбачає підстав для її задоволення. Стосовно другої вимоги заяви про забезпечення позову. Внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань чітко регламентована ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» і визначає підстави, суб`єктність, методологію і контроль за системою державного реєстру. Суд не має права втручання у дискреційні повноваження посадових осіб державної системи, повноваження яких на внесення відомостей до реєстру визначені законом. Саме на них покладається обов`язок, якому кореспондує певне право реєстратора та його відповідальність за здійснення діяльності у сфері дії системи державної реєстрації. Доказів того, що має відбутись (чи відбувається процес) незаконної реєстрації даних у державному реєстрі за сприяння осіб уповноважених на реєстраційні дії заявником не надано. Формулювання вимоги про заборону внесення відомостей, саме по собі не містить чітких вимог як не містить і самого обґрунтування цих вимог і через те унеможливлює втілення у правозастосовну практику такої вимоги, оскільки ухвала про забезпечення позову, згідно норми ч.1 ст.157 ЦПК України - є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Заявником, крім іншого, не вказується, а суд позбавлений можливості визначатись з колом осіб чи установ, яким повинно бути скеровано заборону вносити відомості і спосіб доведення його рішення суду. Крім викладеного, позивач не надає жодних доказів та мотивів, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, доказів які надані заявником на підтвердження його позиції, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, роз`ясненням Верховного Суду в постанові №6-846цс6 від 17.10.2018 р., постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання заяви про апеляційне оскарження в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Ю. В. Козлов