Справа № 274/3249/20
Провадження № 2/0274/1306/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"04" грудня 2020 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючої - судді Хуторної І.Ю.,
з участю секретаря Поступайло Х.О.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
13.05.2020 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 01.02.2007 б/н у розмірі 60 000, 59 грн, станом на 31.03.2020.
На обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що 01.02.2007 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір, за яким відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву за якою відповідачка отримала кредит у розмірі 2610 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 , підписавши 01.02.2007 заяву-анкету погодилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», що додані до позову.
Відповідачка умови кредитного договору не виконує та має заборгованість, що станом на 31.03.2020 становить 60 000, 59 грн. Суму боргу складає: заборгованість за тілом кредиту - 2459, 46 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 000, 00 грн; 000, 00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 000, 00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 000, 00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 53 323, 73 грн - нарахована пеня; 0, 00 грн - нараховано комісії, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2833, 36 грн -штраф (процентна складова).
Від відповідачки відзив на позовну заяву не надходив.
Ухвалою суду від 31.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в викликом (повідомленням) сторін.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Від представника позивача у матеріалах справи міститься клопотання, в якому він просить проводити розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 52).
Відповідачка про час і місце слухання справи повідомлена належним чином ( а.с. 63).
У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.
Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.
Судом встановлено, що 01.02.2007 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" і ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» на виконання умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2 610, 00 грн на на платіжні картки: № НОМЕР_1 ( до 02.2013) та № НОМЕР_2 ( до 08.2016), зі сплатою 36 % за користування кредитом, поверення щомісячно 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн, до 25 числа наступного місяця за звітним ( а.с. 29- 32).
Договір складає анкета-заява ОСОБА_1 та погоджені відповідачкою Тарифи банку у виді довідки про умови кредитування (а.с. 29, 30, 31, 32).
Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки. Тарифи позивачем до позову не долучено.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє саме підприємець (в даному випадку Банк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляє Банк, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, Банк повинен підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з частинами першою, другою статті 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. За змістом частини другої цієї статті, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За положеннями статей 77, 79-81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Банк, пред`являючи вимоги до відповідачки про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, нараховану пеню та штрафи, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір на підставі анкети-заяви від 01.02.2007, Тарифів та Витягу з Умов та правил банківських послуг, які розміщені на банківському сайті та як невід`ємні частини цього договору.
Проте, як вбачається з анкети-заяви та довідки про умови кредитування, підписаними сторонами, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені та штрафів) за порушення зобов`язання, у вигляді грошової суми та її визначеного розміру сторонами не погоджено.
Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг», що позивач додав до позову розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву та Тарифи, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Таким чином, роздруковані із сайту позивача «Умови та правила надання банківських послуг» належними доказами бути не можуть, оскільки ці доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
За таких обстави, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», що розміщені на банківському сайті, які не містять підпису відповідачки не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 01.02.2007 між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети та Тарифів.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за несвоєчасну сплату кредиту у вигляді пені та штрафів.
Факт отримання відповідачкою грошових коштів в межах кредитного ліміту та сума боргу за кредитом, що складає 2459,46 грн доводиться розрахунком боргу та довідкою про рух коштів. Розрахунок заборгованості не оспорений відповідачкою (а.с. 7-19, 21-28).
На підставі наведеного, суд доходить висновку, що із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню борг за тілом кредиту, в розмірі 2459, 46 грн.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.02.2007 в розмірі 2459 гривень 46 копійки.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" 86 гривень 16 копійок витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя І.Ю. Хуторна