КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
355/329/20 Доповідач-Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна міграційна служба України про встановлення факту, що має юридичне значення ,-

у с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про встановлення факту його проживання на території України до 24.08.1991 року, мотивуючи йогонеобхідністю отриманнямпаспорту громадянина України. При цьому зазначав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . У січні 1991 року він з батьками переїхав на постійне місце проживання в село Стебне Звенигородського району Черкаської області, де постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 у будинку свого діда. 27.11.2019 року він звернувся до Баришівського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Державної міграційної служби України із заявою про видачу паспорта громадянина України, у зв`язку з тим, що досяг повноліття та проживав на території України до 24.08.1991 року, на що отримав 13.12.2019 року відповідь про те, що для оформлення паспорта громадянина України вперше, особі, яка звертається за оформленням паспорта після досягнення 18-річного віку необхідно надати ряд документів, серед яких і довідку про реєстрацію особи громадянином України, яку він надати не може, оскільки народився на території Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки, проте з січня 1991 року і по березень 2018 року проживав в селі Стебне Звенигородського району Черкаської області, що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України, а отже він має право на отримання паспорта громадянина України, проте для цього необхідно встановити факт того, що він проживав на території України до 24.08.1991 року.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задовленні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву в повному обсязі. Уважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не взявши до уваги надані ним документи на підтвердження факту проживання на території України до 24.08.1991 року, хоча суд дослідив документи, які він надавав на підтвердження своєї ідентифікації як ОСОБА_1 : довідку з його фотозображенням про закінчення професійного училища; довідку з сільради з його фотозображенням;довідку про присвоєння йому ідентифікаційного номеру.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державної міграційної служби України зазначила, що на сьогоднішній день звернення до суду заявника є передчасним, оскільки для того, щоб встановити факт постійного проживання в певний час, необхідно встановити особу, якій необхідного його встановлювати, оскільки довідки, надані заявником на підтвердження його проживання на території України до 24.08.1991 року, не є документами, які посвідчують особу ОСОБА_1 , а отже наразі заявник є невстановленою особою. При цьому представник Державної міграційної служби України просила суд розглянути справу у відсутність представника за наявними в матеріалах справи документами.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто,факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення тапороджувати юридичні наслідки.

Як убачається з заяви ОСОБА_1 , метою встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 рокує отримання паспорта громадянина України.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження даного факту заявник надав копію довідки № 1027 від 05.12,2019 року, виданої сільським головою Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області Піддубним В.П.. На думку суду, дана довідка жодним чином не мотивована, в ній не зазначено на підставі чого вона видана, відсутні посилання на погосподарські книги, інші архівні документи. Інших доказів, які б підтверджували факт проживання заявника на Україні станом на 24.08.1991 року надано не було.

Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись, оскільки до нього суд прийшов з грубим порушенням норм процесуального права, без належної оцінки всіх доказів у їх сукупності, наданих заявником на підтвердження його проживання на території України до 24.08.1991 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Звернувшись з даною заявою ОСОБА_1 зазначав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки. У січні 1991 року він з батьками переїхав на постійне місце проживання в село Стебне Звенигородського району Черкаської області, де постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 у будинку свого діда. 20.06.2008 року він закінчив Стебненську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів, а 30.06.2011 року професійно-технічне училище № 2 імені Героя Радянського Союзу В.Ф. Орлова в місті Ватутіне Черкаської області. Його батько- ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .Уважає, що він має право на отримання паспорта громадянина України, проте для цього необхідно встановити факт того, що він проживав на території України до 24.08.1991 року.

Отже, у разі встановлення даного факту, останній породжуватиме для ОСОБА_1 юридичний наслідок, від якого залежить одержання заявником паспорта громадянина України.

Зважаючи на те, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України, то факт проживання особи на території України до 24.08.1991 року, має бути доведений у встановленому порядку.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, на підтвердження факту проживання на території України до 24.08.1991 року, ОСОБА_1 надав копіїнаступних документів:

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02.05.1990 року завідуючим відділом запису актів цивільного стану, відповідно до якого ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Каушани Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки. Батько - ОСОБА_2 , національність - українець, мати - ОСОБА_3 , національність - молдаванка (а.с. 8);

- картка фізичної особи-платника податків, видана ДПІ у Звенигородському районі 19.11.2008 року про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 одержав ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , наданий Державною податковою адміністрацією України з занесенням до Державного реєстру фізичних осіб - 03.09.2008 (а.с.9);

- довідка, видана директором професійно-технічного училища № 2 імені Героя Радянського Союзу В.Ф. Орлова в місті Ватутіне Черкаської області Логвіненко М.і., інспектором ВК В.І. Музиченко за №8 від 23.01.2009 року про те, що ОСОБА_1 дійсно навчався у вказаному училищі з 01.09.2008 року по 30.06.2011 року за денною формою навчання. Довідка містить фотозображення ОСОБА_1 , скріплене печаткою указаного закладу та засвідчене підписом відповідальної особи ( а.с.10);

- довідка №1027 від 05.12.2019 року, видана виконавчим комітетом Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 з січня 1991 року по березень місця 2018 року проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 . Довідка містить фотозображення ОСОБА_1 , скріплене печаткою сільради ( а.с.11);

- довідка №386 від 25.11.2019 року, видана виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 з квітня 2018 року по даний час ( а.с.12);

- заповіт, нотаріально посвідчений Осадчою В.Я., секретарем виконавчого комітету Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області у селі Стебне Звенигородського району Черкаської області 16.08.2004 року, зареєстрований в реєстрі за №45, відповідно до якого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, що мешкає в с. Стебному Звенигородського району, на випадок своєї смерті заповів належний йому будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (а.с.15);

- свідоцтво про смерть ОСОБА_3 Серії НОМЕР_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Стебне Звенигородського району Черкаської області, про що Стебнівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області складено відповідний запис №11 (а.с.16);

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2 Серії НОМЕР_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. ЗвенигородкаЗвенигородського району Черкаської області, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області складено відповідний запис №22 (а.с.17);

- довідка № 10 від 24.01.2020 року, видана директором Стебненської загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Звенигородської районної ради Черкаської області про те, що ОСОБА_1 дійсно закінчив указану школу 20.06.2008 року та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту ЕР №33447359 ( а.с.18).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши вказані докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що як убачається із заповіту, складеного 16.08.2004 року ОСОБА_4 , дідусем ОСОБА_1 , то ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, яке на момент його народження та під час проживання входило до складу Української Народної Республіки, а тому відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», заявник має право на реєстрацію громадянином України.

При цьому відповідно до відомостей, зазначених у довідці №1027 від 05.12.2019 року, виданій виконавчим комітетом Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області , місцем проживання ОСОБА_1 з січня 1991 року по березень 2018 року без реєстрації, був будинок АДРЕСА_1 , який і заповідав ОСОБА_4 заявнику.

Зазначивши про те, що довідка №1027 від 05.12.2019 року, видана виконавчим комітетом Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області не мотивована, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що особиста довідка підтверджує біографічний та юридичний факт конкретної особи, видання якої входить до повноважень виконкомів селищних рад.

Жодного доказу на спростування відомостей, зазначених у вказаних вище документах та/або таких, які бставили під сумнів, зазначені у них відомості,зокрема і у довідці№1027 від 05.12.2019 року, матеріали справи не містять.

Посилання заінтересованої особи на те, що заявник є невстановленою особою, на увагу не заслуговують, оскільки мають голослівний характер та спростовуються документами, наявними саме у заявника ( свідоцтво про народження, довідки з фотозображенням заявника, довідку про присвоєння заявнику ідентифікаційного номеру та інш.).

Суд першої інстанції при розгляді даної справи формально підійшов до її вирішення, залишивши поза увагою усі вище перелічені докази, надані заявником на підтвердження обґрунтованості даної заяви, не дослідивши їх та не провівши їх оцінку у сукупності, унаслідок чого ухвалив незаконне, необґрунтоване, немотивоване рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Каушани Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки, на території України станом на 24 серпня 1991 року та потеперішній час.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В.Немировська

Т.І. Ящук