Справа № 182/4065/20
Провадження № 2/0182/2076/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.12.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом та встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 15.06.2018 року, який мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті за вказаною адресою залишилось спадкове майно, яке, згідно технічного паспорту, складається з: А- житловий будинок, загальною площею 62,7 кв.м., житловою 29,4 кв.м., Б- літня кухня, В- вбиральня, № 1-3,1 спорудження. Вищезазначене нерухоме майно ОСОБА_2 успадкував після смерті їх батька ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серіяї НОМЕР_2 від 20.06.2011 року), який володів нерухомістю на правах власності, що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок № НОМЕР_3 від 20.08.1975 року і який заповідав по 1/2 частині свого майна після своєї смерті своєму сину ОСОБА_2 та їй. Вона і її брат ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявами щодо прийняття своїх часток спадщини за заповітом після смерті батька, або відмови від них протягом 6-місячного строку не зверталися, а тому вона не прийняла спадщини, а ОСОБА_2 , у відповідності до ст.ст.1268, 1270 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом і за законом, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, хоча спадщину у нотаріуса документально не оформив. Після смерті брата ОСОБА_2 відкрилась спадщина на його майно. Спадкоємцем першої черги є його донька ОСОБА_4 , 1999 року народження, яка у передбачені законом строки 13.12.2018 року, на підставі ч.2 ст.1274 ЦК України, подала заяву до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори про відмову від належного їй спадкового майна на її користь, а вона, у свою чергу, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини і просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно витягу № 54477580 від 13.12.2018 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі, нотаріусом була відкрита спадкова справа № 499/2018. 10 червня 2020 року державний нотаріус Ткачова Л.П. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих.№ 435/02-31, посилаючись на відсутність відповідних документів, які підтверджують її родинні відносини з померлим братом ОСОБА_2 , а саме: у її свідоцтві про народження, серії НОМЕР_4 , виданого Червоногригорівською селищною радою 23.12.1955 року на її дівоче прізвище ОСОБА_5 , у графі: «батько» - відсутній запис про її батька, а у графі «мати» записано - ОСОБА_6 . Щодо відсутності запису в її свідоцтві про народження даних про її батька може пояснити наступне. Її батько ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_6 проживали в цивільному шлюбі з травня 1954 року в АДРЕСА_2 . Від їх спільного життя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась вона ОСОБА_7 . Так як її батьки офіційно не одружились, в її свідоцтві про народження працівники Червоногригорівської селищної ради не записали прізвище, ім`я та по батькові її батька ОСОБА_2 , а лише записали дані про матір ОСОБА_6 . Однак, в графі «по батькові», зі слів батька та матері, записали - ОСОБА_8 , що фактично вказує на її походження від ОСОБА_3 . Коли їй було 9 років, у їх сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_3 народився її брат ОСОБА_2 . Їх батьки одружились лише 09.01.1965 року, після чого й зареєстрували народження її брата ОСОБА_9 з прізвищем ОСОБА_10 . А її свідоцтво про народження так і залишили без змін. Її батьки сумісно у 1969 1970 роках побудували по АДРЕСА_1 житловий будинок з господарськими спорудами, що підтверджується технічним паспортом КП «Нікопольське МБТІ», в якому вона із своєю родиною проживала до свого одруження з ОСОБА_11 до листопада 1974 року. Після шлюбу вона змінила своє прізвище ОСОБА_12 на прізвище ОСОБА_13 і перейшла мешкати з чоловіком за адресою: АДРЕСА_3 . Її батьки та ОСОБА_14 проживали до своєї смерті по АДРЕСА_1 . Її мама ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, крім вище названих доказів її родинних відносин з братом ОСОБА_2 , являється: прибудинкова книга, в якій органами реєстрації обліку громадян відзначені відповідними реквізитами реєстрації спільного місця проживання всіх членів їх родини за єдиною адресою; дані паспортів; довідки Червоногригорівської селищної ради № 1255 від 20.06.2011 року, № 1419 від 13.02.2012 року і № 1366 від 18.06.2018 року про те, що вона поховала своїх батьків і брата ОСОБА_2 ; довідка № 879 від 23.05.2019 року про те, що вона є спадкоємцем на будинок, розташований по АДРЕСА_1 після смерті брата ОСОБА_2 ; довідка № 2025 від 15.10.2019 року про те, що її батько ОСОБА_3 , дійсно, проживав та був зареєстрований до дня смерті по АДРЕСА_1 ; та інші документи, які знаходяться в спадковій справі № 499/2018 Першої Нікопольської державної нотаріальної контори. Таким чином, вона являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті рідного брата ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, яку вона, згідно вимог п.п.3,4 ст.1268 ЦК України, фактично прийняла та має намір в судовому порядку отримати рішення суду на право власності на спадкове майно. З огляду на зазначене, вона має право успадкувати майно, що належало за життя спадкодавцю, однак, через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку, а тому змушена за захистом своїх прав звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала і просила суд її позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував (а.с.66).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивачки ОСОБА_2 (а.с.6), який мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-24). Після його смерті за вказаною адресою залишилось спадкове майно, яке, згідно технічного паспорту, складається з: А - житловий будинок, загальною площею 62,7 кв.м., житловою 29,4 кв.м.; Б - літня кухня; В - вбиральня, № 1-3,1 спорудження. Вищезазначене нерухоме майно ОСОБА_2 успадкував після смерті їх батька ОСОБА_3 , який володів нерухомістю на правах власності, що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок № НОМЕР_3 від 20.08.1975 року (а.с.9) і який заповідав по 1/2 частині свого майна після своєї смерті позивачці з братом (а.с.58). Позивачка та її брат ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявами щодо прийняття своїх часток спадщини за заповітом після смерті батька, або відмови від них протягом 6-місячного строку не зверталися. Тому позивачка не прийняла спадщину, а ОСОБА_2 , у відповідності до ст.ст.1268, 1270 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом і за законом, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, хоча спадщину у нотаріуса документально не оформив. Після смерті брата ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вказаний вище будинок. Спадкоємцем першої черги є донька брата позивачки ОСОБА_4 , яка у передбачені законом строки 13.12.2018 року, на підставі ч.2 ст.1274 ЦК України, подала заяву до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори про відмову від належного їй спадкового майна на користь позивачки (а.с.56), а позивачка по справі, у свою чергу, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини і просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.55).

10.06.2020 року державний нотаріус Ткачова Л.П. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих.№ 435/02-31, посилаючись на відсутність відповідних документів, які підтверджують її родинні відносини з померлим братом ОСОБА_2 . Однак, родинні відносини позивачки зі спадкодавцем в судовому засіданні підтверджені як матеріалами справи, так і показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які підтвердили факти, викладені позивачкою в позовній заяві та підтримані нею в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона подруга дитинства позивачки, сусідка і кума. Добре знає сім`ю подруги. Вона часто бувала в них в гостях і знає маму позивачки ОСОБА_6 та батька ОСОБА_3 . Вона з позивачкою разом росли і вона напевне знає, що в позивачки ще був рідний брат ОСОБА_2 . Вона чула, що в її подруги інше прізвище, ніж у матері, батька та брата, але не виясняла чому, бо це її не стосувалось. Позивачка завжди жила зі своєю родиною в новому будинку, який побудували її батьки.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він друг позивачки з дитинства. Знає і батька її ОСОБА_18 , і маму ОСОБА_19 , і брата ОСОБА_20 . Про те, що в позивачки було інше прізвище, ніж в її рідних, не знав до цих пір.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши ОСОБА_20 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Червоногригорівка Нікопольського району, рідним братом ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А, загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м.; літню кухню Б, площею 20,7 кв.м.; вбиральню В, площею 1,6 кв.м.; спорудження № 1-3, 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_20 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал