Справа № 489/2924/20
Номер провадження 2/489/1935/20
03 грудня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді Губницького Д. Г.,
секретар судового засідання - Підгайній Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У червні 2020 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 25.06.2020 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно належним чином.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_2 дійсно вже давно (рік-два) не проживає за вищезазначеною адресою.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить кв. АДРЕСА_2 відповідно до копії договору №2859-л купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.2000 р.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва, то за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно заочного рішення від 15.10.2020 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.
В копії акту про не проживання від 19.06.2020 р. зазначено, що приблизно з лютого 2019 р. по даний час у кв. АДРЕСА_2 зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_2 , який підписано сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та завірений головою ОСББ «Новобузька, 101» ОСОБА_8 .
Як зазначив позивач у позові, то у лютому 2019 року відповідач зібрала всі свої речі і вибралася з квартири. З того часу у квартирі за місцем реєстрації вона жодного разу не з`явилася та не поцікавилася зазначеним житлом, ні разу не заплатила за комунальні послуги і всі обов`язки, що випливають із договору найму житлового приміщення, покладені тільки на мене.
Ця квартира є єдиним житлом позивача, де він проживаю та зареєстрований з 2000 року включно по даний час.
Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин в будь-який час.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ..
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 07.12.2020 року.

Суддя: Д. Г. Губницький