Справа № 182/6742/19
Провадження № 2/0182/377/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.01.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24 вересня 2019 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської облассті з зазначеним позовом (а.с. 2-6), який згодом уточнювала (а.с. 39-42), остаточно просила суд:

- визнати незаконними дії Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» по припиненню постачання електричної енергії до будинку АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача на її користь вартість бензогенератора у розмірі 5400,00 грн., вартість масла та пального до бензогенератора у розмірі 9028,14 грн., стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує наступним.

Їй на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2003 року належить будинок АДРЕСА_1 .

10 квітня 2018 року між нею та відповідачем укладено договір № 0607068 про користування електричною енергією, за умовами якого відповідач зобов`язаний надійно постачати електричну енергію з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості та вона в свою чергу, сплачувати за спожиту електричну енергію за встановленими тарифами та у строки, передбачені договором.

28 травня 2019 року відповідачем без попередження було припинено електропостачання у її будинку АДРЕСА_1 . При цьому жодного відповідного акту з вказівкою причин відключення у її присутності складено не було.

12 червня 2019 року вона отримала від відповідача акт про не допуск від 15 травня 2019 року та попередження припинення постачання електроенергії від 15 травня 2019 року.

У вказаному акті про не допуск від 15 травня 2019 року зазначені причини його складання, а саме недопущення до об`єкту споживача для його технічної перевірки та електроустановок і електропроводки, контролю за рівнем споживання електричної енергії, проте вона зазначає, що Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року не містять вищезазначених причин. Також у вказаному акті відсутня відмітка про відмову її як споживача від підпису.

Вважає, що одночасне надсилання попередження про припинення електропостачання та Акту про не допуск є порушенням встановленого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року порядку припинення постачання електроенергії споживачу.

Також зазначає, що Акт про не допуск від 15 травня 2019 року був складений з порушенням Кодексу комерційного обліку, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 311 від 14 березня 2019 року та Кодексу систем розподілу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 310 від 14 березня 2019 року, тому саме припинення електропостачання є незаконним.

Згідно повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, надісланого на її адресу 25 жовтня 2019 року, відповідач не мав підстав для здійснення відключення її будинку від електропостачання.

Приймаючи до уваги незаконні дії відповідача вона вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди у відповідності до ст. 23 ЦК України, оскільки відключення будинку без попередження завдало їй та її родині моральних страждань, вони разом з її малолітньою дитиною були позбавлені нормального життя за час відключення та жили у постійному стресі. Її душевні та фізичні страждання знаходяться у прямому причинному зв`язку з діями відповідача. Моральну шкоду вона оцінює в 15 000,00 грн.

Крім того, вона зазначає, що у зв`язку з протиправними діями відповідача їй, для мінімального забезпечення життєдіяльності своєї родини довелося нести додаткові витрати, а саме - на придбання бензогенератора вартістю 5400,00 грн., придбання масла та пального вартістю 9028,14 грн., довелося нести витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн.

Враховуючи викладені обставини, вона звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою про відкриття провадження від 25.09.2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

16 жовтня 2019 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 55-57), згідно якого представник відповідача просить відмовити в позові у повному обсязі, мотивуючи наступним.

Між сторонами укладено договір № 0607068 від 10 квітня 2018 року про користування електричною енергією.

15 травня 2019 року працівниками відповідача, під час проведення рейдової перевірки на дотримання споживачами Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року за № 312, було запропоновано позивачу провести у неї технічну перевірку електроустановок та електропроводки, провести обстеження технічних засобів, які обмежують розподіл електричної енергії споживачу у межах потужності, визначеною за особовим рахунком, однак отримано відмову у допуску до помешкання з боку позивача. Таким чином, позивачем у порушення п. 5.5.5. абзацу 12 ПРРЕЕ, доступу до її об`єкту працівникам відповідача надано не було. Факт не допуску було зафіксовано в бланку - розпорядженні № 492 від 15 травня 2019 року на виконання робіт, що видається бригаді обслуговування споживачів перед виконанням робіт.

16 травня 2019 року позивачу було направлено цінним листом з рекомендованим повідомленням попередження про припинення постачання електроенергії. Тому відповідач після 19 травня 2019 року, відповідно до п. 7.5. Розділу VІІ ПРРЕЕ мав повне право здійснити припинення електропостачання позивачу.

Зазначає, що процедуру з припинення електропостачання та строки припинення відповідачем у відповідності до п. 1.7 комерційного обліку, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 311 від 14 березня 2019 року та п.п. 11.5.8 Кодексу систем розподілу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 310 від 14 березня 2019 року повністю дотримано.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь вартості бензогенератора у сумі 5400,00 грн. та вартості пального є безпідставними та недоведеними, оскільки з наданих товарних чеків не вбачається хто саме їх і для чого придбав.

Вимоги про стягнення судових витрат також є безпідставними через вищезазначені обставини.

Ухвалою суду від 03.01.2020 року представнику відповідача було відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження.

Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2003 року, посвідченого Пахомовською Ж.М., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 11). Позивач проживає за вказаною адресою з родиною (а.с. 12).

Між сторонами 10 квітня 2018 року укладено Договір № 0607068 про користування електричною енергією (а.с. 7-10).

Згідно з бланком-розпорядженням АТ«ДТЕК Дніпровські електромережі» від 15 травня 2019 року № 492 було доручено виконати роботи з розпломбування, опломбування, технічних перевірок, заміни приборів обліку за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 68). У вказаному акті мається відмітка про не проведення робіт у зв`язку з недопуском.

Також судом встановлено та не оспорювалося сторонами, що 28 травня 2019 року було здійснено припинення електропостачання до помешкання позивача.

В обґрунтування позову позивач посилалася, що при припиненні електропостачання жодного відповідного акту з вказівкою причин відключення складено не було, лише 12 червня 2019 року отримано нею по пошті від відповідача акт про не допуск від 15 травня 2019 року та попередження про припинення постачання електроенергії від 15 травня 2019 року (а.с. 19).

Так, з доданого позивачем до матеріалів справи копії акту про не допуск від 15 травня 2019 року вбачається, що представниками відповідача у присутності споживача/користувача: о/рахунок оформлено на ОСОБА_1 складено цей акт, яким засвідчено факт недопущення (не допуску) до об`єкту за адресою - АДРЕСА_1 для його технічної перевірки та електроустановок і електропроводки, контролю за рівнем споживання електричної енергії, зазначено, що з 28 травня 2019 року з 08-00 год. до 17-00 год. буде здійснено відключення від електроживлення.

В той же час, у вказаному акті мотиви недопуску відсутні, підпису позивача ОСОБА_1 або відмітки про відмову споживача/користувача від підпису немає.

З доданого позивачем попередження про припинення постачання електроенергії від 15 травня 2019 року вбачається, що позивача попереджено, що з 28 травня 2019 року з 08-00 год. до 17-00 год. за адресою її проживання буде здійснено відключення від електроживлення у зв`язку з порушенням нею Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року за № 312, а саме за недопущення представника відповідача для технічної перевірки та електроустановок і електропроводки, контролю за рівнем споживання електричної енергії, що є підставою для проведення відключення від електроживлення її домоволодіння, про що було складено акт про недопуск від 15 травня 2019 року (а.с. 19).

Позивач посилалася, що одночасне надсилання попередження про припинення електропостачання та Акту про не допуск є порушенням встановленого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року порядку припинення постачання електроенергії споживачу.

Судом встановлено, що відповідач зверталася 03 червня 2019 року до відповідача із заявою про роз`яснення їй причин відключення її будинку від електропостачання, 24 червня 2019 року зверталася з досудовою претензією з вимогою поновити електропостачання за її адресою (а.с. 14,17).

Згідно повідомлення АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» від 26 липня 2019 року за № 39449/1002, наданого на звернення позивача, у зв`язку з не допуском працівників відповідача на адресу позивача 16 травня 2019 року направлено попередження про припинення електропостачання разом з Актом про не допуск, рекомендованим листом, через поштове відділення зв`язку. І оскільки дату проведення робіт узгоджено не було, 28 травня 2019 року було здійснено припинення електропостачання до помешкання позивача (а.с. 15-16).

Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу правомірності відключення позивача від мережі електропостачання регулюються положеннями ст. 714 Цивільного кодексу України, Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року, Кодексу комерційного обліку, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 311 від 14 березня 2019 року та Кодексу систем розподілу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 310 від 14 березня 2019 року.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з положеннями п. 5.1.2. глави 5.1. Розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року, оператор системи зобов`язаний проводити не рідше одного разу на 6 місяців контрольний огляд засобів комерційного обліку споживачів відповідно до затверджених графіків.

Згідно з положеннями п. 5.1.1 глави 5.1. Розділу V вказаних Правил, оператор системи має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

У відповідності до положень п. 5.5.5. глави 5.2. Розділу V вказаних Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору.

Згідно з п.п. 1.7 - 1.11 глави Х Кодексу комерційного обліку, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 311 від 14 березня 2019 року, у разі незабезпечення ВТКО та/або стороною, яка контролює об`єкт, на якому встановлений ВОЕ, безперешкодного регламентованого доступу уповноваженим представникам контролюючих органів, ППКО, з якими вона уклала договір, та/або представникам інших заінтересованих сторін, до власних електроустановок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, проведення технічної перевірки обладнання ВОЕ, контрольного огляду та/або заміни ВОЕ цими представниками має бути оформлений відповідний акт про недопуск. Один екземпляр акта про недопуск має бути вручений під підпис ВТКО та/або стороні, яка контролює об`єкт, на якому встановлений вузол вимірювання, або відправлений поштовим зв`язком на вказану в договорі з ППКО юридичну адресу. У разі відмови представника ВТКО та/або сторони, яка контролює об`єкт, на якому встановлений ВОЕ, від підпису в акті робиться відповідний запис. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше трьох уповноважених представників сторони, що здійснює перевірку.. У разі отримання ВТКО та/або суб`єктом, який контролює об`єкт, акта про недопуск поштою дата доступу узгоджується ним з ППКО/електропостачальником/ОСР за телефонами, зазначеними в цьому акті, або телефонами кол-центру. Складений акт про недопуск є підставою для проведення відключення від електропостачання, якщо протягом 5 робочих днів від дня отримання акта про недопуск споживач не забезпечить представникам ППКО/електропостачальника/ОСР доступ до свого об`єкта для контрольного огляду лічильника та/або не узгодить з ними дату проведення зазначеного контрольного огляду.

В той же час порядок припинення (відключення) електропостачання споживачу, у тому числі на підставі акта про не допуск визначений розділом VІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року.

Згідно п. 7.5. розділу VІІ вказаних Правил, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Виходячи з викладеного, попередження про припинення постачання електроенергії складається відповідачем через п`ять днів після факту отримання споживачем акта про не допуск (у разі, якщо споживач не узгодить дату та час допуску представників відповідача до засобу обліку електричної енергії).

Відповідачем не доведено у відповідності до положень ст.ст.76-81 ЦПК України факт належного попередження позивача про відключення їй електроенергії.

Таким чином, на думку суду підстав для відключення позивача від електроенергії у відповідача не було, тому позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача по припиненню електропостачання до будинку позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час вимоги про стягнення з відповідача суми понесених збитків, які складаються з витрачених коштів на бензогенератор вартістю 5400,00 грн. та коштів на придбання масла та пального до бензогенератора на суму 9028,14 грн. задоволенню не підлягають з огляду на те, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог копії квитанцій на придбання автомобільного бензину (а.с. 21-22), надана копія товарного чеку на придбання масла (а.с. 23) та витратна накладна № ОК00018888 від 30 травня 2019 року на придбання бензогенератора не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки в них не зазначено хто саме придав ці товари, а також не можливо визначити, куди саме товари, вказані у цих документах були використані і для яких цілей.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн. згідно положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 23 ЦК України, суд приходить до наступного.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року, Кодексом комерційного обліку, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 311 від 14 березня 2019 року та Кодексом систем розподілу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 310 від 14 березня 2019 року. Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання з постачання електричної енергії.

Умовами укладеного між сторонами договору № 0607068 також не передбачено відшкодування споживачу моральної шкоди за порушення стороною виконання його умов.

Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди з відповідача задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 16 000, 00 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що на обґрунтування відшкодування витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 1/06 від 20 червня 2019 року, укладений між нею та Адвокатським об`єднанням «Яремчук, Сафонінкова і партнери», згідно якого вартість послуг складає 16 000,00 грн. , акт виконаних робіт від 25 жовтня 2019 року, згідно якого винагорода на виконані послуги становить 16000,00 грн., оригінал ордеру та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 45-46, 49-50).

Також з копії квитанцій № 43788744, № 43788745 від 21 серпня 2019 року вбачається, що позивачем ОСОБА_1 на виконання умов п. 3.3. вищезазначеного Договору про надання правової допомоги було сплачено Адвокатському об`єднанню «Яремчук, Сафонінкова і партнери» передоплату в розмірі 50 % суми договору у розмірі 8000,00 грн. з відповідною комісією (а.с. 47).

Проте, суд, з урахуванням проведеного обсягу наданих адвокатом послуг, враховуючи категорію та складність вказаної справи вважає, що визначені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката.

Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, та судом задоволені позовні вимоги в частині визнання дій Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» по припиненню постачання електричної енергії до будинку позивача незаконними, а в іншій частині позову відмовлено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77,78, 80, 81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (, місцезнаходження - 49107, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, буд. 22) про захист прав споживачів та відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Визнати дії Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» по припиненню постачання електричної енергії до будинку ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 - незаконними.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.)

В іншому відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева