КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року місто Київ

справа № 759/4327/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О.В., повний текст рішення складено 03 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторне транспортне страхове бюро України Департаменту внутрішнього страхування про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь:

матеріальну шкоду у розмірі 114399,12 грн.;

моральну шкоду у розмірі 50000 грн;

судові витрати у розмірі 1143,99 грн. та 2102 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 22 вересня 2018 року о 09.13 год. в місті Києві по проспекту Перемоги, 115 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Jeep Liberty» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказував, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 03грудня 2018 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного судувід 25 лютого 2019 року провадженняза адміністративними матеріалами про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначав, що згідно висновку експертного дослідження №412/18 від 19 грудня 2018 року вартість матеріальних збитків спричинених пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 складає 161671,32 грн.

Посилався на те, що автомобіль «Jeep Liberty» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП не був застрахований, а тому МТСБУ виплатило йому на відшкодування шкоди 55258,88 грн.

Вважає, що в межах вартості відновлювального ремонту автомобіля (161671,32 грн.), відповідач, як заподіювач шкоди, повинен відшкодувати йому різницю між вартістю автомобіля та розміром страхового відшкодування, а саме: 37891,12 грн. (93150 грн. - 55258,88 грн.).

Вказував, що під час визначення пошкоджень автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 страховим комісаром в протоколі технічного огляду КТЗ від 19 жовтня 2018 року було зазначено факт пошкодження АКПП 5НР19 (автоматичної коробки переключення передач), однак вартість пошкодження не була внесена в калькуляцію до висновку №412/18, таким чином виникла потреба в ремонті даного вузла автомобіля самостійно за власні кошти, що склала 27160 грн.

Зауважував, що ним також було сплачено 240 грн. за послугу діагностики ходової частини автомобіля.

Зазначав, що після ДТП його автомобіль був евакуйований на штрафний майданчик у місті Києві, вартість за доставлення пошкодженого внаслідок складає 1500 грн. та 12 грн.комісійного збору, а вартість за перебування автомобіля на штрафному майданчику з 22 вересня 2018 року по 04 жовтня 2018 року становить 1316 грн. та 12 грн. вартість комісійного збору.

Посилався на те, що на місці ДТП під час оформлення матеріалів слідчим поліції він скористався юридичною допомогою правозахисника ОСОБА_3 , у зв`язку з чим оплатив його суму за правничу допомогу в розмірі 5600 грн.

Вказував, що для захисту своїх прав та інтересів при розгляді справи про адміністративне правопорушення, він змушений був звернутися до судового експерта Жупаненко О.В. для складання висновку судової автотехнічної експертизи. За складання висновку він сплатив 2800 грн.

Зазначав, що у зв`язку з необхідністю отримати кваліфікаційну юридичну допомогу у справі про оскарження до суду неправомірного протоколу від 09 жовтня 2018 року, він звернувся за допомогою до адвоката Гінгуляка В.M., який виконував взяті на себе зобов`язання в суді першої інстанції та Київському апеляційному суді, неодноразово приїжджаючи з міста Чернівці до міста Києва в призначені для судового розгляду дні. За послуги адвоката ним було сплачено 32468 грн.

Вказував на те, що для вирішення питань, пов`язаних зі звільненням ТЗ зі штрафмайданчика, явки за викликом інспектора патрульної поліції Махньової Є.В., прибуття до суду по адмінсправі та апеляційної скарги ОСОБА_2 в Київський апеляційний суд він здійснював поїздки з міста Чернівці до міста Києва, оплачуючи водіям транспортних засобів, на яких діставався до місця прибуття, в середньому по 300 грн. в одному напрямку.

Зауважував, що з урахуванням того, що він, як правило, виїжджав з дому о 5-ій або 6-ій год. ранку, а прибував назад вже в вечірній час після 20 год., то він витрачав ще додаткові кошти на харчування в середньому по 300 грн., отже щоразу його поїздка до суду міста Києва та в зворотньому напрямку обходилася в середньому по 900 грн., а всього за 6 поїздок він витратив 5400 грн.

Позивач посилався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у порушенні звичайного способу життя, негативному впливі на стан здоров'я його дружини, яка під час ДТП отримала струс головного мозку та яку він оцінює у 50000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 114399, 12 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 131,01 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 73668 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн. та прийняти в цій частині нове про задоволення вказаних вимог.

В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що понесені ним матеріальні збитки підлягають відшкодуванню тільки в розмірі 40731,12 грн., решта вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 73668,00 грн., а також відшкодування моральної шкоди судом залишено без задоволення, при цьому висновки суду, зроблені в мотивувальній частині рішення не відповідають висновкам, зазначеним в резолютивній частини цього ж рішення, оскільки суд в резолютивній частині рішення задовольнив позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 114399,12 грн.

Вказував, що суд дав неправильну оцінку обставинам, де йдеться про стягнення матеріальної шкоди, до якої він відніс надання йому правничої допомоги по адміністративній справі правозахисником ОСОБА_3 та адвокатом Гінгуляком В.М., однак суд включив до них і адвоката Присяжнюка М.П., який надавав допомогу по поточній справі, хоча у позові він не ставив питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом даної цивільної справи, йшлося тільки про відшкодування збитків і тільки про допомогу надану йому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Зазначав, що судом безпідставно не були прийняті до уваги і не дана оцінка таким доказам, як фіскальні чеки (оригінали) ПП «Укрпалетсистем» АЗК та АГЗП №92 та №97 від 26 листопада 2018 року та 03 грудня 2018 року на суму 1852,60 грн. та 1612,00 грн. як доказ того, що він поніс витрати на дизпаливо для того, щоб доїхати до суду, де розглядалася в ці дні адміністративна справа.

Вважає, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку письмовим доказам, з яких вбачається, що він поніс витрати у розмірі 27160 грн. за вартість запчастин та ремонт АКПП та витрати в розмірі 240,00 грн., пов`язані з діагностикою ходової частини автомобіля, витрати по оплаті за проведення експертного дослідження у розмірі 2800 грн., у зв`язку з чим дійшов невірного висновку про те, що ці докази є неналежними.

Посилався на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що він жодним чином не підтвердив факт заподіяння матеріальних, моральних та фізичних або психологічних страждань, а також не довів, за яких обставин або якими саме діями вони заподіяні.

Вважає, що той факт, що в момент ДТП автомобілі на задньому сидінні знаходилися його дружина та чотирьохмісячний син, ІНФОРМАЦІЯ_1 і саме перший, самий сильний, удар з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 прийшовся на заднє ліве крило, що спричинило дружині черепно-мозкову травму, викликало у нього психологічний шок та страх за дружину та дитину.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до суду апеляційної інстанції не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зі змісту оскаржуваного рішення, а саме з його мотивувальної частини вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено завданий йому розмір матеріального збитку, який відповідно до звіту №412/8 автотоварознавчої оцінки по визначенню вартості матеріальних збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 19 грудня 2018 року, що між різницею розміру виплати та вартістю автомобіля становить 37891,12 грн., а також витрати понесені за евакуацію автомобіля на штраф майданчик у розмірі 1500 грн., комісійний збір 12 грн., оплату за перебування автомобіля на штраф майданчику у розмірі 1316 грн., комісійний збір 12 грн., що в загальній сумі становить 40731,12 грн.

Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини судового рішення, в ній судом першої інстанції зазначено висновок про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завданої матеріальної шкоди у розмірі 114399,12 грн.

Тобто оскаржуване рішення містить суперечність у розмірі матеріального збитку, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Хоча рішення в частині задоволених вимог апелянтом не оскаржується, однак при розгляді справи колегією суддів встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2018 року о 09.13 год. в місті Києві по проспекту Перемоги, 115 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «JeepLiberty» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 03грудня 2018 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного судувід 25 лютого 2019 року провадженняза адміністративними матеріалами про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На час ДТП відповідальність ОСОБА_5 не була застрахована.

ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди.

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №412/18 від 19 грудня 2018 року, складеного експертом до ДП «Експерт-Сервіс Авто» на замовлення МТСБУ:

ринкова вартість автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП становить 93150,80 грн.;

вартість відновлювального ремонту автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 без включення у розрахунок ПДВ - 161671,32 грн.;

вартість відновлювального ремонту автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, без включення у розрахунок ПДВ - 66166,33 грн.

Згідно розрахунку вартості КТЗ марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП вбачається, що після маркетингового дослідження ринку аналогічних КТЗ, визначена середня ринкова вартість КТЗ у пошкодженому стані, яка становить 37891,12 грн.

МТСБУ відповідно до п.п.а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 55258,88 грн., що підтверджується листом МТСБУ від 15 серпня 2019 року №3.1-05/25923.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував на те, що в межах вартості відновлювального ремонту автомобіля (161671,32 грн.), відповідач, як заподіювач шкоди, повинен відшкодувати йому різницю між вартістю автомобіля та розміром страхового відшкодування, а саме: 37891,12 грн. (93150 грн.- 55258,88 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до п.п.а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, виходячи з системного аналізу вказаної статті для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна.

Як вбачається з висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №412/18 від 19 грудня 2018 року ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП становила 93150,80 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 без включення у розрахунок ПДВ - 161671,32 грн.

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 перевищує його ринкову вартість до пошкодження, то його відновлення є економічно необґрунтованим, а автомобіль вважається фізично знищеним, виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так як відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП не була застрахована, у МТБСУ виник обов`язок з відшкодування потерпілому шкоди, яка вираховується, як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Як вбачається з листа МТСБУ від 01 жовтня 2019 року №3.1-05/31912, який був направлений позивачу щодо роз`яснення розміру регламентної виплати, згідно звіту №412/18 про оцінку розміру збитку, вартість відновлювального ремонту ТЗ «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 складає 161671,32 грн., що перевищує його вартість до ДТП у розмірі 93150 грн., а відповідно до п.7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних траснпортних засобів та інформації наведеної в мережі інтернет, вартість аналогічного ТЗ складає 37891,12 грн., виходячи з викладеного вище, МТСБУ відшкодувало різницю між вартістю ТЗ до та після ДТП у розмірі 55258,88 грн.

Таким чином, МТСБУ відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувало потерпілому фактичний розмір завданої шкоди.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування шкоди у розмірі вартості транспортного засобу до ДТП в разі його фізичного знищення та вартості проведення будь-яких ремонтних робіт.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що автомобіль «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №412/18 від 19 грудня 2018 року є фізично знищеним, у зв`язку з чим безпідставно поклав на відповідача обов`язок з відшкодування майнової шкоди у розмірі 37891,12 грн.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 1500 грн. та комісійний збір 12 грн. повинні були бути відшкодовані МТСБУ відповідно до п.30.2 ст.30 вищевказаного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не пред`являлися вимоги до МТСБУ про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення з відповідача суми вказаних витрат.

Таким чином колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 37891,12 грн. майнової шкоди, витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 1500 грн. та комісійний збір 12 грн.

Також не підлягають стягненню з відповідача 240 грн. за послугу діагностики ходової частини автомобіля позивача та 27160 грн. за ремонт автоматичної коробки переключення передач, оскільки страховою виплатою (страховим відшкодуванням) МТСБУ потерпілому відшкодовано фактичний розмір завданої шкоди.

Згідно квитанції №ПН559978 від 04 жовтня 2018 року позивачем було сплачено 1316 грн. за перебування автомобіля на штрафному майданчику з 22 вересня 2018 року по 04 жовтня 2018 року та 12 грн. вартості комісійного збору.

Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував, що для захисту своїх прав та інтересів при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, він змушений був звернутися до судового експерта Жупаненко О.В. для складання висновку судової автотехнічної експертизи, за складання якого він сплатив 2800 грн. А тому, просив вказану суму стягнути з відповідача.

Також позивач просив стягнути з відповідача:

5600 грн. - вартість юридичної допомоги, яка була йому надана в день ДТП 22 вересня 2018 року правозахисником ОСОБА_3 ;

32468 грн. - загальна сума витрат за надання правової допомоги адвокатом Гінчуком В.М., який виконував взяті на себе зобов`язання в суді першої інстанції та Київському апеляційному суді, неодноразово приїжджаючи з міста Чернівці до міста Києва в призначені для судового розгляду дні;

5400 грн. - загальна сума за його особисті виїзди (без участі адвоката) до міста Києва, у зв`язку з вирішенням питань пов`язаних з ДТП, під час яких він ніс витрати на проїзд та харчування, а саме: в середньому по 900 грн. за кожну поїздку, а поїздок було 6.

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 4, 48 ЦПК України відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку, позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно позивача та відповідача було прийнято два окремих судових рішення, у різних справах на підставі протоколів про адміністративне правопорушення та план схем ДТП.

При цьому, в позовній заяві позивач просив відшкодувати витрати, які були понесені ним внаслідок притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Необхідність доведення відсутності своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення виникла не у зв'язку з діями відповідача, а з метою захисту своїх порушених прав.

В частинах 1, 2 статті 22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

ОСОБА_1 також ставить питання про стягнення матеріальної шкоди з відповідача за відновлення своїх порушених прав у справі про адміністративне правопорушення, за надання йому правової допомоги в день ДТП правозахисником Храбровим Є.П., за юридичну допомогу адвоката Гінчука В.М., яка йому надавалася при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Тобто, позивач просить відшкодувати витрати, понесені ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та надання йому правової допомоги під час розгляду даної справи, зазначаючи, що вказані витрати є шкодою.

Посилання позивача при цьому на ст.1187 ЦК України, як на підставу стягнення матеріальної шкоди (збитків) не є обґрунтуваним, оскільки витрати в розумінні статей 22, 1166, 1187 ЦК України це шкода (збитки), завдані майну позивача, яка відшкодовується в повному обсязі особою, яка є, в тому числі, володільцем джерела підвищеної небезпеки, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо). Вищевказані витрати, понесені позивачем, не відносяться до шкоди (збитків) у розумінні вказаних норм ЦК України, а відносяться до витрат, пов'язаних із відновленням порушеного права позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В зв`язку з вищезазначеним, у позивача відсутні правові підстави на стягнення з відповідача: 2800 грн. за складання висновку судової автотехнічної експертизи; 5600 грн. за надання юридичної допомоги, яка була надана позивачу в день ДТП 22 вересня 2018 року правозахисником ОСОБА_3 ; 32468 грн. за надання правової допомоги адвокатом Гінчуком В.М. при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а відтак у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на суму 5400 грн. за його проїзд до міста Києва та харчування, останнім надано не було.

Отже, витрати на суму 5400 грн. також задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50000 грн., яку обґрунтовував нервовим стресом, який він пережив під час наїзду на його автомобіль, переживанням за дружину та чотиримісячного сина, які під час ДТП перебували на задньому сидінні автомобіля, негативному впливі на стан здоров'я його дружини, яка під час ДТП отримала струс головного мозку, після ДТП він вимушений був витрачати вільний час з метою захисту свого порушеного права, не міг користуватися пошкодженим автомобілем.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є поставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати, що згідно з ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Виходячи з характеру і ступеню страждань позивача, внаслідок пошкодження його автомобіля, суттєвих змін у його житті та психологічному його стані, душевних переживань за стан здоров`я дружини, беручи до уваги те, що на час ДТП у автомобілі перебували дружина позивача, яка під час зіткнення отримала травми у вигляді струсу головного мозку та чотиримісячний син позивача, а також виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості, колегія суддів вважає, що користь позивача з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10000 грн.

Разом з тим, колегія суддівприходить до висновку про недоведеність вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі визначеному позивачем.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню:

1316 грн. за перебування автомобіля на штрафному майданчику та 12 грн. вартості комісійного збору;

10000 грн. моральної шкоди.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (за подачу позову та апеляційної скарги) у розмірі 1077,17 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторне транспортне страхове бюро України Департаменту внутрішнього страхування про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 майнову шкоду у розмірі 1328 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судові витрати у розмірі 1077 грн. 17 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: