РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Рівне

РРівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 32 385 грн. 75 коп., що складається з: 32 000 грн. 00 коп. - суми заборгованості; 327 грн. 89 коп. - 3% річних; 57 грн. 86 коп. - відсотки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачем отримано 32 000 грн. 00 коп. ОСОБА_2 зобов`язався повернути кошти в термін до 11 листопада 2019 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач написав розписку. На усні прохання про добровільне повернення боргу відповідач не відповідає і не реагує. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 32 000 грн. 00 коп., відсотки в розмірі 57 грн. 86 коп. та три процента річних від простроченої суми в розмірі 327 грн. 89 коп.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 07 грудня 2020 року позивач подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно розписки від 28 жовтня 2019 року ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 32 000 грн. 00 коп. Вказану суму коштів зобов`язався повернути до 11 листопада 2019 року.

Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позивач на підтвердження своїх вимог надав розписку, складену відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом відповідач зобов`язався повернути кошти в термін до 11 листопада 2019 року, однак грошові кошти не повернув. Протилежного суду не доведено.

Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 32 000 грн. 00 коп.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Облікова ставка встановлюється Національним банком України виключно для національної валюти. Національний банк України не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав. Тому право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України на підставі частини першої статті 1048 ЦК України може бути реалізовано, якщо позика надана у гривні.

Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.

Враховуючи, що в розписці від 28 жовтня 2019 року проценти не зазначені, позика була надана у національній валюті України - гривні, відтак позивач має право на отримання процентів за період з 28 жовтня 2019 року по 11 листопада 2019 року, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, і розмір яких позивач визначив сумою 57 грн. 86 коп.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд враховує, що грошове зобов`язання, яке виникло у відповідача на підставі розписки від 28 жовтня 2019 року залишається невиконаним за період з 12 листопада 2019 року по час звернення до суду 24 грудня 2019 року, відтак за вказаний період позивач має право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми.

Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком наданим позивачем, відповідно до якого розмір 3% річних складає 327 грн. 89 коп., оскільки розмір 3% річнихза період з 12 листопада 2019 року по час звернення до суду 24 грудня 2019 року від суми 32 000 грн. 00 коп. становить 113 грн. 10 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики, стягнення процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ, трьох процентів річних від простроченої суми є обґрунтованими і підлягають задоволенню, однак у розмірі визначеному судом, відтак на користь позивача слід стягнути з відповідача заборгованість за договором позики (розписки) від 28 жовтня 2019 року в розмірі 32 000 грн. 00 коп., проценти за період з 28 жовтня 2019 року по 11 листопада 2019 року в розмірі 57 грн. 86 коп. та три проценти річних від простроченої сумиза період з 12 листопада 2019 року по час звернення до суду 24 грудня 2019 року в розмірі 113 грн. 10 коп., а загалом 32 170 грн. 96 коп.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 763 грн. 30 коп. (32 170 грн. 96 коп. х 768 грн. 40 коп. /32 385 грн. 75 коп.).

Керуючись статями 526, 530, 610, 611, 625, 628, 638, 641, 644, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики (розписки) від 28 жовтня 2019 року в розмірі 32 170 (тридцять дві тисячі сто сімдесят) грн. 96 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 763 (сімсот шістдесят три) грн. 30 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 07 грудня 2020 року.

Суддя О.О. Першко