справа № 753/653/19
головуючий у суді І інстанції Трусова Т.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Писаної Т.О.,

суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження про визначення участі матері у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження про визначення участі матері у вихованні дитини.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження про визначення участі матері у вихованні дитини.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2019 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду, помилково дійшов висновку, що один з батьків не може бути представником малолітньої особи без погодження з іншим, а тим паче, якщо спір між батьками виник щодо участі у вихованні дитини. Вказує, що позов за участю неповнолітніх подається не від дитини, а в інтересах дитини від імені особи, яка фактично виховує дитину, й ця особа є позивачем у справі.

Зазначає, що виховує дитину одноособово, хоча мати дитини не позбавлена батьківських прав, також рішенням суду визначено місце проживання дитини з батьком.

На думку позивача до матеріалів справи залучено свідоцтво про народження дитини, де визначено його повноваження в графі - «батько», інших повноважень, дозволів, довіреностей, чинним законодавством не передбачено.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судому засіданні представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Філоненко Я.В. підтримано доводи апеляційної скарги щодо її задоволення, та щодо скасування ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені, про наявність поважних причин, що унеможливили прибути в судове засідання не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із положень п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України та вважав, що позов в інтересах малолітньої дитини було подано лише батьком, без погодження з матір`ю, у якої існує безпосередній зв`язок з предметом позову, оскільки суб`єктивні права щодо предмета даного позову виникають не стільки у відповідача, як у матері дитини.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Так, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку з виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунені в майбутньому.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Отже, представництво за законом є різновидом представництва, підставою виникнення якого, на відміну від добровільного представництва, виступає не воля особи, яку представляють, а вказані у законі юридичні факти. Так, законне представництво батьків засновується на позитивному юридичному факті походження дітей від батьків, недосягнення дитиною віку, з якого пов`язується можливість самостійного набуття і здійснення цивільних прав та обов`язків, а також на відповідних нормах закону.

Правовий статус батьків, крім норм глави про представництво, регламентується також ст. ст. 31, 32 ЦК України, главою 13 СК України.

Так, відповідно до п.1,2,3 ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

З урахуванням наведеного, кожний із батьків має право представляти інтереси своїх дітей без спеціальних на те повноважень, а відтак без отримання будь-якої згоди на це від іншого батька (матері).

Як убачається із матеріалів справи, позивач є батьком дитини, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_2 .

За таких обставин є помилковим висновок суду про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України з тих підстав, що позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба