Каланчацький районний суд Херсонської області
Справа № 657/1432/20
У Х В А Л А

02.12.2020 Каланчацький районний суд Херсонської області

в складі головуючого судді: Скригун В.В.

при секретарі: Поповій Т.І.

розглянувши заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Каланчацького районного суду перебуває позовна заява, в якій ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 264080,51 грн. за борговою розпискою.

01.12.2020 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 на праві власності, в тому числі на земельні ділянки з кадастровими номерами 652355100:02:001:0768 площею 1,0753 га., 652355100:02:001:0710 площею 0,9578 га., 652355100:02:001:0766 площею 2,1503 га., 652355100:02:001:0708 площею 0,5160 га., 652355100:02:0016:0709 площею 2,4563 га.

Приписами ч. 1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Необхідність вирішення цих питань випливає з положень статті 10 ЦПК України, за змістом якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та рівноправності сторін, а суд зобов`язаний створити умови, за яких дотримувався б необхідний баланс їхніх процесуальних прав та обов`язків та була б гарантована реальна можливість захисту майнових та особистих (немайнових) прав сторін.

Відповідно до пункту 1 статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову, як правило, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову свідчать про те, що вона повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 Постанови № 9 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 2 грудня 2006 року).

Необхідність вжиття відповідних заходів здійснюється з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи з правил статей 10, 48 Закону «Про виконавче провадження», рішення суду про стягнення грошових коштів виконуються шляхом звернення стягнення на кошти боржника у національній та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах та інше. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його неможливим.

Так із заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 на праві власності. При цьому не зазначено яке саме рухоме майно належить відповідачу, відсутнє посилання на це майно і в заяві про забезпечення позову, а тому вказану вимогу суд вважає необгрунтованою, не доведеною і такою, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельні ділянки з кадастровими номерами 652355100:02:001:0768 площею 1,0753 га., 652355100:02:001:0710 площею 0,9578 га., 652355100:02:001:0766 площею 2,1503 га., 652355100:02:001:0708 площею 0,5160 га., 652355100:02:0016:0709 площею 2,4563 га.

Вказані земельні ділянки передані в оренду ТОВ "Урожайне" за договорами оренди землі до 31.12.2029 року з правом пролонгації.

Враховуючи викладені вище норми, вивчивши заяву про забезпечення позову та долучені до нього матеріали, суд вважає, що застосування засобу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельні ділянки є недоцільним з слідуючих підстав. Так позивачем не доведено той факт, що відповідач дійсно має намір відчужити належні їй земельні ділянки чи вчиняла певні дії з цією метою.

Крім того, 07 лютого 2019 року, в Україні набув чинності закон про продовження мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення. Документ передбачає заборону на внесення права на земельну частку (пай) до статутних капіталів господарських товариств; купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Тобто, мораторій на відчуження у будь-який спосіб земель сільськогосподарського призначення перешкоджає і зверненню стягнення за судовим рішення на ці об`єкти нерухомості. Закон який передбачає зняття вищевказаної заборони на даний час не діє.

Крім того, під поняттям «арешт майна» слід розуміти проведення його опису і накладення заборони розпорядження, а в необхідних випадках - і користування ним (стаття 56 Закону «Про виконавче провадження»).

Тому, суд вважає, що накладення арешту на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 652355100:02:001:0768 площею 1,0753 га., 652355100:02:001:0710 площею 0,9578 га., 652355100:02:001:0766 площею 2,1503 га., 652355100:02:001:0708 площею 0,5160 га., 652355100:02:0016:0709 площею 2,4563 га. шляхом заборони розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном та використовувати його, призведе до необґрунтованого втручання суду в господарську діяльність ТОВ "Урожайне", яке використовує спірні земельні ділянки на підставі договору оренди землі, що матиме наслідком неотримання прибутку та позбавлення можливості відповідача виконувати взяті на себе обов`язки за укладеним договором щодо виплати орендної плати.

Керуючись пункт 4 Постанови № 9 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 2 грудня 2006 року, ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, 10, 48, 56 Закону «Про виконавче провадження» суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:Скригун В. В.