Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1620/20 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 36 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 279/1620/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача 5955, 82 грн. заборгованості за спожитий природний газ та судовий збір у сумі 2102, 00грн. Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Він здійснював фактичне споживання природного газу для плити газової, ВПГ, котла за вищевказаною адресою та з ним було укладено договір про надання послуг шляхом приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам та з 26.12.2007 на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Однак, всупереч п. 14 ч. 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, споживач станом на 31.12.2019 несвоєчасно здійснював оплату спожитого газу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед ТОВ «Житомиргаз Збут» в сумі 5955 гривень 82 копійки.

Позивач посилався на те, що зазначена заборгованість утворилась під час застосування наступних тарифів: відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10. 2015 №758 та постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867. З 01 жовтня 2015 року по 31 квітня 2016 року (включно) діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, а саме: 1. Для приготування їжі та/або підігріву води 7,188грн за 1 метр кубічний; 2. Для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігріву води) 7,188грн за 1 метр кубічний, крім обсягів до 1200 метрів кубічних, що використані за період 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2016 року за ціною 3,60грн за 1 метр кубічний.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 року №315 «Про внесення змін до постанови КМУ від 01.10.2015 № 758» з 01 травня 2016 року діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 гривень за 1 куб. метр. Відповідно до Постанови КМУ від 22.03.2017 №187 з 01 квітня 2017 року діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 гривень за 1 куб. метр.

З 01.11.2018 по 30.04.2019 (включно) діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 8,5489 гривні за 1 м3, ціна в травні 2019 року 8, 3182 гривень за 1 м3, в червні 2019 року - 7,7818 гривень за 1 м3, ціна в липні 2019 року - 6,9845 гривень за 1 м3, у серпні 2019 року 6,6744 гривень за 1 м3, у вересні 2019 року 6,4777 гривень за 1 м3, в жовтні 2019 року 6,2060 за 1 м3, в листопаді 2019 року 6,9763 за 1 м3, в грудні 2019 року 6,2108 гривень за 1 м3.

Виходячи із наведеного, Товариство просило задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 5955 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 82 копійки та 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначає, що заборгованості за спожитий газ перед Товариством не має, більше того має переплату у розмірі 1200 грн. Вказує, що оплату за газ здійснював по показникам лічильника і субсидією не користується, як то вказує позивач у своєму розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом першої інстанції справа згідно ухвали суду від 25.05.2020 розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу разом з ухвалою про відкриття провадження у справі направлено копію позовної заяви та додатків до неї та встановлено 15 денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подачі відзиву на позов та всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Матеріалами справи підтверджується, що зазначені документи відповідач отримав 28.05.2020 (а.с.35), проте не використав свого права на подачу відзиву на позовну заяву, не заявляв суду першої інстанції будь-яких клопотань та не надавав доказів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання, які надаються ТОВ «Житомиргаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 , що останнім не заперечується.

Згідно розрахунку споживання природного газу ТОВ «Житомиргаз Збут» споживачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 заборгованість у зв`язку із неповною оплатою наданих послуг із газопостачання вказаної квартири становить 5 955, 82 грн. за період з липня 2015 року по листопад 2019 року(а.с. 8, 10-12).

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами існують правовідносини з постачання природного газу, які відповідачем не виконуються належним чином, що слідує з наданих позивачем доказів, тому наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції в цій частині погоджується з огляду на таке.

Відносини між газопостачальними організаціями та громадянами-споживачами газу регламентуються Типовим договором на розподіл природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила) та Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

За змістом п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГРМ у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Відповідно до п. 5 Правил постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою, до якої підключений об`єкт споживача.

Згідно п.п. 1-3 розділу ІІІ «Порядок постачання природного газу побутовим споживачам» Правил, - підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є:

наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов;

включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Між тим, Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором публічним та договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Типового договору постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Згідно ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивачем було вчинено дії на користь відповідача - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг.

У даних правовідносинах відповідачем не заперечується факт того, що останній споживає природний газ, який надається ТОВ «Житомиргаз Збут» та частково сплачує плату за його користування.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються послуги з газопостачання відповідачу.

На час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він сплачував позивачу за надані послуги щомісячно та додає свою таблицю розрахунку, в якій зазначає місяці сплати, показання лічильника, кількість спожитого газу щомісячно, ціну за кубічний метр, оплату по квитанції і по рахунку (а.с.49, 61).

Звіривши суми щомісячних проплат, наданих відповідачем, із розрахунком позивача (а.с.10) видно, що всі внесені позивачем суми коштів (щомісячні) відображені у розрахунку позивача.

Разом з тим зазначені кошти вносились не в повному обсязі, а тому утворилась заборгованість.

Матеріалами справи підтверджено, що свій розрахунок оплати спожитих послуг разом із скаргою відповідач направляв позивачу, про що свідчить лист Коростенського відділення ПАТ «Житомиргаз» від 20.11.2019, адресований Національному антикорупційному бюро України та в копії ОСОБА_1 (а.с.48).

У зазначеному листі наводяться обрахунки позивача щодо користування наданими послугами відповідачем з урахуванням пільги як інваліда ІІ групи по зору та у деякі періоди користувача субсидією.

Позивач роз`яснив порядок нарахування оплати за спожиті послуги з урахуванням пільги, субсидії, періоду, тарифів та вказав на невірний математичний розрахунок, проведений ОСОБА_1 по своєму особовому рахунку.

Окрім того позивач зазначив, що у відповідача належним чином оформлена тільки газова плита та газовий водонагрівач та вказав, що двоконтурним газовим котлом відповідач користується без відповідної проектної документації, що підтверджується Актом інвентаризації від 12 травня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В контексті належності та допустимості доказів (ст.77,78 ЦПК України) відповідачем не спростовані розрахунки позивача, зроблені відповідно до тарифів, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, від 27.04.2016 №315, від 19.10.2018 №867, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що розрахунок заборгованості складено без урахування пільг є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

З огляду на наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції стягнув із відповідача на користь ТОВ «Житомиргаз збут» судовий збір у розмірі 2102грн.

Проте ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.44), а тому в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а стягнення судового збору компенсується за рахунок держави.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2020 року в частині стягнення судового збору із ОСОБА_1 скасувати, судовий збір компенсувати за рахунок держави.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді