Справа № 414/3365/19
Провадження № 22-ц/810/568/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П. (суддя-доповідач)

суддів Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання Лобанцева С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 липня 2020 року, ухваленого Кремінським районним судом у складі: судді Ковальова В.М. в приміщенні того ж суду у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1

встановив:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 107226,37 грн, який мотивувало тим, що відповідачка ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору №б/н від 24.06.2011 року отримала кредит у розмірі 2500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач з метою отримання банківських послуг підписала анкету заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, та складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Тому позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути відповідачкизаборгованість за кредитним договором № б/н від 24.06.2011 року станом на 01.11.2019в сумі 107226,37 грн, яка складається з: 937 грн. 55 коп. заборгованості за кредитом, 100 433 грн. 86 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 272 грн. 75 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 5 082 грн. 21 коп. процентної складової штрафу та судові витрати в сумі 1921 грн.

Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 13 липня 2020 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.06.2011 року у розмірі 937 (дев`ятсот тридцять сім) гривень 55 коп., яка складається з заборгованості за кредитом.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення процентів, пені, штрафів та задовольнити вимогу банку в цій частині.

За доводами апеляційної скарги поза увагою суду залишилось те, що відповідачкою була підписана довідка про умови кредитування, в якій зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 1,7% на місяць, і сторони узгодили розмір та порядок нарахування пені та штрафів. Також позичальник підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до Умов надання банківських послуг які є загальними і їх підписання позичальником не є обов`язковим. За змістом ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ч. 1 ст. 1048 ЦК України не передбачено надання безпроцентних кредитів.

Відповідач правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Луганським апеляційним судом неодноразово розгляд справи призначався у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, у додаткових поясненнях на апеляційну скаргу просив справу розглядати без участі представника банку.

На поштову адресу місця реєстрації відповідача апеляційним судом завчасно направлялися судові повістки-повідомлення про розгляд справи, однак повістки-повідомлення поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», тому відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач є належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача лише заборгованість за кредитом у сумі 937,55 гривень, оскільки надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписані відповідачкою, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Щодо вимог заборгованості відповідача перед позивачем за пенею та штрафами судом застосовано вимоги частини 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення атитерористичної операції « від 02.09.2014 №1669.

Оцінюючи аргументи скаржника та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась та погодилась із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді, надала свою згоду, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір, укладений між ним та банком.

Дану згоду відповідачка особисто засвідчила своїм підписом на Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 24.06.2011 року (а.с. 15), на Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,7 % на місяць (а.с. 16), що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору.

Договір у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним.

На підставі вищевказаних заяв відповідачу відкрито картковий рахунок та видано 24.06.2011 року кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 04/15 (а.с. 90).

З наданої банком виписки з рахунку відповідачки ОСОБА_1 вбачається, що останньою з карткового рахунку проводилися розрахунки за придбаний товар, також з виписки вбачається, що відповідачка не лише знімала кошти, але й частково погашала заборгованість по кредиту через термінал (а.с. 76-89).

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до заяви позичальника сторони погодили плату за користування кредитними коштами у розмірі 1,7% на місяць, тобто 20,4 % річних, що позичальник підтвердив власним підписом.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року було зокрема визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 16 жовтня 2011 року.

В порушення вимог закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 01.11.2019 утворилася заборгованість в сумі 107226,37 грн, яка складається з: 937 грн. 55 коп. заборгованості за кредитом, 100 433 грн. 86 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 272 грн. 75 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 5 082 грн. 21 коп. процентної складової штрафу.

У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Верховний Суд в постанові від 06.03.2018 року по справі № 2120/12694/12, постанові від 21.03.2018 року № 441/569/17 та постанові від 28.03.2018 року по справі №332/3802/14-ц зазначив, що перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс 14.

Таким чином, колегія суддів враховуючи, що строк дії останньої картки в межах даного кредитного договору встановлено до квітня 2015 року, відповідачем не заявлено про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню до квітня 2015 року включно.

Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних та погодженого сторонами розміру відсотків за користування кредитом 20,4 % річних та без надання позивачем належних доказів зміни відсоткової ставки, погоджується з нарахованим банком розміром заборгованості за тілом кредиту 937,55 грн та відсотками за період з червня 2012 року (початок утворення заборгованості по процентам) до квітня 2015 року включно у розмірі 357,57 грн (заборгованість за відсотками 228,97грн станом до підвищення відсоткової ставки + за період з 02.09.2014 року до 30.04.2015 року у розмірі 937,55 х 20,4 % : 100 : 360 х 242 днів = 128,6 грн), що підлягає стягненню з відповідачки на користь банку.

Колегія суддів вважає, оскільки право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося після квітня 2015 року, то вимога банку про стягнення з відповідача заборгованості по процентами за користування кредитом за період з 01 травня 2015 року по 01 листопада 2019 року не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості 272 грн. 75 коп. за пенею, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 5082 грн. 21 коп. процентної складової штрафу, то вказані вимоги є необґрунтованими з огляду на їх нарахування під час пред`явлення позову, оскільки згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ № 1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і № 1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає застосуванню на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум штрафів, та включає с. Булгаківка Кремінського району Луганської області, в якому зареєстрована відповідачка.

Наведене свідчить про безпідставність нарахування відповідачці штрафів станом на час звернення до суду та необґрунтованість позову саме з цих підстав.

Отже, за наслідками перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів, діючи в межах своїх повноважень відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, вважає за необхідне скасувати вказане рішення повністю та ухвалити нове про часткове задоволення позову з вищезазначених підстав та стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом 937,55 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом за період з червня 2012 року до квітня 2015 року включно у розмірі 357,57 грн, а в частині стягнення відсотків за інший період до 01.11.2019 року та про стягнення заборгованості за пенею та комісією, штрафів 500 грн (фіксованої частини) та 4231,14 грн (процентної складової) відмовити за необґрунтованістю.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задоволена частково, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 58,11 грн (1295,12 грн (задоволена частинна вимог) х 100 : 107226,37 грн (ціна позову) = 1,21 %.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1 «д», )заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 червня 2011 року у розмірі 1295,12 грн, що складається із: заборгованості за кредитом 937,55 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом за період з червня 2012 року до квітня 2015 року включно у розмірі 357,57 грн.

У задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 24 червня 2011 року про стягнення заборгованості за період з травня 2015 року до 01 листопада 2019 року, про стягнення заборгованості за пенею 272,75 грн,500 грн фіксованої частини штрафу та 5082,21 грн процентної складової штрафу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1 «д», ) судовий збір в розмірі 58,11 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 03 листопада 2020 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова