22-ц/804/2854/20

Номер провадження 22-ц/804/2854/20
УХВАЛА
І м е н е м У к р а ї н и
02 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Биліни Т.І.
суддів Мальцевої Є.Є., Попової С.А.,
за участю секретаря Сидельнікової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ «Металпромресурс», яке не брало участь у справі, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2014 року у цивільній справі за мировою угодою в процесі виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 15.03.2009 року, -
Короткий зміст заяви
01 грудня 2014 року державний виконавець Жовтневого ВДВС Маріупольського міського управління юстиції, в процесі виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року, отримав мирові угоди, укладені між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та ОСОБА_1
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Припинено право власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з двадцяти літніх будинків з відповідними прибудовами спорудами літ. В-1, Г-1, Г»-1, Д-1, Е-1, Ж-1, К»-1, Л-1, У-1, 3-1, И-1, 0-1, П-1, Р-1, С-1, Щ-1, Ю-1, Я-1,Є-1, чотири склади літ. Б-1, Х-1, Ц-1, Ч-1, їдальня літ. А-2, прибудова літ. А»-1, вбиральня літ. III-1, огорожа №1,2, навіс літ.а, кінозал літ. И»-1, кіноапаратна літ. Д»-1, дві насосних літ.З»-1, В»-1, майстерня літ.Е»-1, холодильник літ.Ж»-1, спальний корпус з відповідними прибудовами літ. М-3, човновий гараж літ.Н-1, прибудова літ. Н»-1, тамбур літ.н-1, душева літ.К»-1, естокада літ.Л»-1, колодязь літ.М»-1, підпорна літ.стіна - 11, загальною нежилою площею 3763,2 кв.м.
Визнано за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на 9/25 частки вказаної бази відпочинку «Строитель-3».
Визнано за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) право власності на 15/25 частки вказаної бази відпочинку «Строитель-3».
Ухвала суду про затвердження цієї мирової угоди є документом, що посвідчує право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вищевказане майно.

Провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, стосується лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

З вказаною ухвалою суду не погодилося, ТОВ «ФПГ «Металпромресурс», яке не брало участь у справі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просило її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визнаючи мирову угоду судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що під час укладання мирової угоди ОСОБА_1 мав борг перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором №39 від 04 серпня 2006 року у розмірі 604 839,35 доларів США. Погашення вказаної заборгованості можливо було лише за рахунок належного боржнику майна, яке він передав позивачам. Так, оскаржувана ухвала, позбавила кредитора права на задоволення вимоги за рахунок належного боржнику майна, внаслідок чого рішення суду, ухвалене на його користь може залишитись невиконаним, що є порушенням його права на володіння стягнутими на його користь грошовими коштами та права на ефективний судовий захист. На підставі договорів про відступлення права вимоги ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» набуло право вимоги за договором про надання кредиту №39 від 04 серпня 2006 року, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 . Ставши новим кредитором та стягувачем (ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.02.2017 року) вони зіткнулись з невиконанням боржником своїх зобов`язань, перевіривши перелік нерухомості, який був у власності ОСОБА_1 вони дізнались про укладення боржником мирової угоди зі своєю дружиною, яка суперечила інтересам кредитора.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» Куцобін Г.А. в суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причину неявки не повідомили.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги безпідставні оскільки на теперішній час права та інтереси апелянта не порушені, внаслідок погашення 04.10.2019 року ОСОБА_1 суми заборгованості за виконавчим листом виданим Жовтневим районним судом 22.06.2016 року по справі 263/10469/15-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 694839,35 доларів США. Виконавче провадження по вказаному виконавчому листу закінчено, згідно постанови від 10.01.2020 року. Інших виконавчих проваджень, де ОСОБА_1 є боржником перед ПАТ «ПУМБ» або ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» не існує

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників позивача та заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження по вказаній скарзі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики від 15.03.2009 року у розмірі 272304 гривні та на користь ОСОБА_3 у розмірі 451404 гривні та за наслідками розгляду 10 листопада 2014 року видано виконавчий лист №2/263/3679/2014.

Жовтневим ВДВС Маріупольського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/263/3679/2014 від 27.10.2014р.

01 грудня 2014 року ВДВС отримав мирові угоди, укладені між сторонами, які відповідно до вимог ст.372 ЦПК України передав до суду для визнання.

На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27 липня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першотравневої державної нотаріальної контори та зареєстрованим за №2836, ОСОБА_1 є власником цілісного майнового комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована: АДРЕСА_1 .

Сторони дійшли згоди, що вартість цілісного майнового комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована: АДРЕСА_1 , складає 723708 гривень.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Звертаючись до апеляційного суду зі скаргою заявник зазначив, що визнаючи мирову угоду Жовтневий районний суд залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 мав борг перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором №39 від 04 серпня 2006 року у розмірі 604839,35дол.США, що підтверджено рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.02.2016 року у справі №263/10469/15-ц. Погашення вказаної заборгованості можливо було лише за рахунок належного боржнику майна, яке він передав позивачам.

На підставі договорів про відступлення права вимоги саме ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» на підставі ухвали Жовтневого районного суду від 10.02.2017 року має право вимоги за договором про надання кредиту №39 від 04.08.2006 року, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 .

З наведеного вбачається, що на час визнання мирових угод ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2014 року, рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» в сумі 604839,35 доларів США ще не приймалось, оскільки було постановлено лише 26.02.2016 року.

Крім того з матеріалів справи вбачається постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.01.2020 року про закінчення виконавчого провадження від 10.01.2020 року за змістом якого рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №39 від 04.08.2006 року у розмірі 604839,35 доларів США виконано в повному обсязі.(а.с.101)

Аналізуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2014 року жодним чином на теперішній час не порушує права заявника, оскільки борг перед ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_1 погашено, а тому підстави для подачі 12.08.2020 року апеляційної скарги відсутні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник заявника пояснив, що не зважаючи на погашення боргу за рішенням суду, ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав не в повному обсязі, оскільки внаслідок неналежного виконання він має місце заборгованість за відсотками розмір яких вони зазначили в позові, який на теперішній час розглядається, рішення судом не прийнято.

До матеріалів справи долучено копію позову ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» до ОСОБА_1 за яким позивач просить стягнути з відповідача борг за відсотками в порядку ст.625 ЦК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з посиланням заявника на позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 06.02.2019 року у справі 263/11247/14-ц в подібних проте не тотожних правовідносинах, в якій зазначено, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що майно ОСОБА_1 , за рахунок якого вимога ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» могла бути задоволена, внаслідок винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали про визнання мирової угоди, укладеної між боржником ОСОБА_1 та іншим стягувачем ОСОБА_2 , вибуло з власності боржника. Зазначене позбавило кредитора права на задоволення вимоги за рахунок належного боржнику майна, внаслідок чого рішення суду ухвалене на його користь, залишилось невиконаними, що є порушенням його права на володіння стягнутими на його користь грошовими коштами та права на ефективний судовий захист.

Заявник не звернув уваги, що у вказаній ним постанові мова йде про необхідність виконання ухваленого на його користь рішення суду, проте в апеляційній скарзі зазначено рішення яке вже виконано, а іншого ще не існує.Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року у справі № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в Главі 1 Розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, повністю або частково.

З аналізу вказаної норми закону витікає, що особа, яка не брала участі у справі має право оскаржити в апеляційному порядку лише те судове рішення, яке безпосередньо встановлює, змінює або припиняє її права та обов`язки, тобто завдає їй шкоди, що виражається в несприятливих для неї наслідках.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі № 6-76цс16.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18) зроблений висновок, що «суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

З апеляційної скарги не вбачається, які саме права заявника порушені, оскільки рішення на яке він посилається, а саме рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.02.2016 року у справі №263/10469/15-ц вже виконано, вказана обставина визнана представником заявника та підтверджена постановою про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.01.2020 року. (а.с.101)

Як наслідок мають місце підстави для застосування положень п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України, які передбачають, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст ухвали виготовлено 04 грудня 2020 року.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ «Металпромресурс», яке не брало участь у справі, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2014 року у цивільній справі за мировою угодою в процесі виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 15.03.2009 року закрити.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Є.Є. Мальцева

С.А. Попова