Номер провадження 2/205/734/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/10869/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права користування власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про поновлення строків позовної давності, усунення перешкод у здійсненні права користування власноті-

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права користування власністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживає у сусідньому будинку АДРЕСА_2 . Нею був встановлений паркан, який складається з двох частин: перша - впритул до зовнішніх стін квартири позивача з бетонних блоків на бетонному фундаменті та частково з металевих листів на стойках. Висота паркана 3,5 метри. На паркані розташовані в`юнкі рослини. Друга - огорожа з євро паркану висотою приблизно 2,5 метри встановлена від житлового будинку позивача до гаражу.

Перша частина паркану щільно прилягає до стіни будинку позивача та повністю затуляє розташовані на ній вікна, що перешкоджає належному утриманню будинку АДРЕСА_2 , а також прибудинкової території. До того ж паркан перешкоджає відтоку опадів по ухилу вздовж стіни, внаслідок чого у квартирі з`явилась сирість та грибок і тріщини на стінах.

Через те, що паркан повністю затуляє три вікна квартири, до кімнати не потрапляє сонячне світло, а також неможливо провітрити та просушити приміщення, оскільки паркан заважає відчинити вікна, які відчиняються назовні.

Через вказані обставини стан приміщень погіршився, стіни будинку почали відхилятися від своєї вертикалі із-за втручання у фундамент. Окрім того позивач позбавлений можливості потрапити до приміщення даху та його обслуговувати, а також здійснити ремонт зовнішніх стін будинку.

Позивач зазначає, що відповідач, яка створила перешкоди у здійсненні права користування власністю, порушує право власності позивача.

Мирним шляхом вирішити цей спір не вдалось. Також з приводу цього спору позивач звертався до КП «ЖЕП № 22», виконавчого комітету Ленінського району м. Дніпропетровська, міської ради м. Дніпропетровська, начальника управління державного архітектурно-планувального контролю, а також Ленінського районного відділу міліції. Проте, вирішити спір у досудовому порядку не вдалось.

На підставі викладеного, позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування власністю - квартирою АДРЕСА_1 . Шляхом знесення, демонтажу за власні кошти самочинно побудованого паркану біля житлового будинку АДРЕСА_2 , який складається з двох частин: перша впритул до зовнішніх стін квартири АДРЕСА_1 з бетонних блоків на бетонному фундаменті та частково з металевих листів на стойках; друга - огорожа з євро паркану.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 грудня 2014 року відкрито провадження по цивільній справі № 205/10869/14-ц.

30 червня 2015 року у судовому засіданні ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поновлення строків позовної давності і про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю, в якій просила: поновити строк позовної давності щодо вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю, зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування власністю - своєю частиною приватного будинку і своєю земельною ділянкою, розташованими за адресою АДРЕСА_2 шляхом знесення, демонтажу за свої власні кошти самочинно збудованих прибудови А?-1 до кв. АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що є власником 162/300 частин приватного будинку АДРЕСА_2 . Частина земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, у розмірі 0,0374 га приватизована ОСОБА_2 , інша частина - 0,0045 га приватизована у сумісну власність із співвласницею будинку ОСОБА_3 .

У 1998 році на межі ділянки ОСОБА_2 побудовано неузаконені прибудови А?- 1 і гараж В, які порушують державні будівельні норми та становлять загрозу, а також не дають можливості вільно користуватися своєю власністю. Таким чином ОСОБА_1 створює ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права користування будинком АДРЕСА_2 та земельною ділянкою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю зупинено на час хвороби ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2016 року провадження у цивільній справі відновлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення провадження по цивільній справі 205/10869/14-ц до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Ленінської районної у м. Дніпропетровську раді про визнання незаконним та скасування акту обстеження домоволодіння відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2016 року про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі призначено експертизу та зупинено провадження по справі.

23 серпня 2016 року на адресу суду від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення від 12 серпня 2016 року про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 2772/2673/2774-16 по цивільній справі № 205/10869/14-ц у зв`язку з незадоволенням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року відновлено провадження по цивільній справі.

24 жовтня 2016 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи повторно призначено експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи.

20 лютого 2017 року на адресу суду від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення від 10 лютого 2017 року про неможливість надання висновку № 5326/5327-16 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 205/10869/14-ц у зв`язку незадоволенням клопотань експерта від 02 листопада 2016 року та 10 листопада 2016 року про надання додаткових матеріалів необхідних для виконання експертизи та частковим задоволенням клопотання від 16 січня 2017 року про надання об`єктів дослідження, оскільки ОСОБА_1 було забезпечено доступ до об`єктів дослідження - житлової прибудови літ. А?-1 та гаражу літ. В зі сторони багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 на призначений час дослідження не з`явилася, доступ для дослідження житлової прибудови А?-1 та гаражу літ. В, паркану та земельної ділянки зі сторони домоволодіння АДРЕСА_2 експертам не надано.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року відновлено провадження по цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи повторно призначено експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи.

05 жовтня 2017 року з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення від 13 вересня 2017 року про неможливість надання висновку № 1926/1927-17 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 205/10869/14-ц у зв`язку незадоволенням клопотання від 21 квітня 2017 року про надання додаткових матеріалів необхідних для виконання експертизи та частковим задоволенням клопотання від 15 серпня 2017 року, а саме забезпечення ОСОБА_1 доступу до об`єкта дослідження - житлової прибудови літ.А?-1, гаражу літ. В, та не надання ОСОБА_2 доступу до житлової прибудови А?-1 та гаражу літ. В, паркану та земельної ділянки зі сторони домоволодіння АДРЕСА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року відновлено провадження у цивільній справі.

16 січня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про витребування доказів від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області витребувано докази.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи повторно призначено експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи.

29 березня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська поновлено провадження по справі 205/10869/14-ц.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року призначено додаткову комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

04 жовтня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська поновлено провадження по справі, оскільки надійшло повідомлення від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз про залишення ухвали суду від 18 червня без виконання через несплату сторонами вартості експертизи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року призначено додаткову комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

10 червня 2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська провадження по цивільній справі поновлено.

ОСОБА_2 05 червня 2015 року подала заперечення проти позову ОСОБА_1 , в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки паркани не є самочинним будівництвом.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 первісний позов підтримали, просили задовольнити, у зустрічному позові просили відмовити.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 проти задоволення первісного позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримали, просили задовольнити.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити з огляду на наступне.

У судовому засідання встановлено, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 89,7 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м., 1 - коридор, 2 - кухня, 3 - житлова, 4 - житлова, 5 - шкаф, 6 - туалет, 7 - ванна, 8 - житлова, 9 - житлова, 10 - коридор, яка розташована на 1 поверсі одноповерхового будинку (том 1, а.с. 8, 13,14) належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва, виданого 16 січня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4 (том 1, а.с. 8).

Будинок, в якому розташована вищезазначена квартира, знаходиться на балансі КП «ЖЕП № 22» Дніпровської міської ради, земельна ділянка надана їм у користування рішенням МВК від 24 квітня 1947 року № 948 площею 0,2131 га (том 1, а.с. 18)

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 940497 та списку співвласників земельної ділянки співвласниками земельної ділянки на території АДРЕСА_2 , цільовим призначенням якої є обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :08:409:0009 (том 1, а.с. 82).

З висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 2387/2388-18 від 28 лютого 2019 року слідує наступне.

Біля прибудови літ. А?-1 житлового будинку АДРЕСА_2 впритул до зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_3 на межі земельної ділянки кадастровий номер :08:409:0009 по АДРЕСА_2 встановлено огорожу з метало профілю на металевих трубах (стійках) висотою наближено до 3,0 м.

Зазначена огорожа закриває вікна та зовнішню стіну квартири АДРЕСА_1 . Власник квартири АДРЕСА_1 не має можливості обслуговувати зовнішню стіну прибудови літ.А?-1 та проводити її ремонт.

Встановлення огорожі погіршує інсоляцію приміщень квартири АДРЕСА_3 . У зв`язку з тим,що огорожа закриває вікна не забезпечується природне освітлення приміщень.

Друга огорожа встановлена від прибудови літ. А?-1 житлового будинку АДРЕСА_2 до гаражу літ. В з євро-паркану, що складається з бетонних стовпців висотою 2, 50 м та набірних бетонних плит по 0,5 м загальною висотою 2, 50 м.

Згідно наданого плану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , виготовленого сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_6 , огорожу встановлено на земельній ділянці, якою користуються власники квартири АДРЕСА_1 , тобто за межами земельної ділянки, кадастровий номер :08:409:0009, співвласниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з п. 6.1.34 ДБН Б.2.2.-12-2018 «Планування і забудова територій» присадибні ділянки з боку вулиць та сусідніх ділянок допускається огороджувати. Висоту огорожі слід встановлювати згідно з вимогами ДБН Б.2.2-5-2011 та правилами благоустрою населеного пункту. Встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію житлових будинків на суміжних територіях. Огорожа присадибних ділянок не може виступати за червону лінію та межі земельної ділянки.

Відповідно до положень п. 6.7. ДБН Б.2.2-5-2011 «Благоустрій територій» дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. При цьому, висота огороджень має бути не більше, ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше, ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій.

Також, в ході судового розгляду встановлено, що приміщення, розташовані у прибудові літ.А?-1 відповідно до технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 є кухнею та житловими приміщеннями (том 1, а.с. 11-14).

Згідно з п. 3.4 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» природне освітлення повинні мати житлові кімнати, кухні, не каналізовані вбиральні, вхідні тамбури до будинків. Відношення площі світлових прорізів житлових кімнат і кухонь до площі підлоги цих приміщень повинно бути в межах від 1:5,5 до 1:8.

Передбачений ст. 103 ЗК України зміст добросусідства зобов`язує власників та землекористувачів земельних ділянок обирати такі способи використання земельних ділянок, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення).

Згідно ч.3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Серед таких прав є право на забудову, отже, й на користування спорудженою будівлею у відповідності до санітарних норм.

Враховуючи вищезазначене, встановлені огорожі по боковій межі між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (том 2, а.с. 110-121).

Також відповідно до вищевказаному висновку експертів прибудова літ.А?-1 кв. №2 житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_2 має незадовільний технічний стан, тобто експлуатація елементів прибудови можлива лише при умові проведення їх ремонту (том 2, а.с. 110-121).

Згідно з висновком експертів за результатами проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 5855-19, складеного 01 червня 2020 року, проведення капітального ремонту об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 без надання повноцінного доступу до об`єкту з боку домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_2 не можливе.

Відповідно до вказаного висновку експертів № 5855-19 співвласники земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються земельною ділянкою, яка їм не належить відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку № 940497 від 17 березня 2008 року, а саме:

-земельною ділянкою площею - 3,41 кв.м від прибудови літ.А?-1 до гаражу літ.В та біля гаражу літ.В;

-земельною ділянкою площею - 0,77 кв.м від гаражу літ.В до входу на земельну ділянку АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції «Про захист прав та основних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном». Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Однак, зобов`язальний характер власності забороняє власнику використовувати право власності на шкоду правам громадян.

Враховуючи викладене, а також те, що користування власником прибудовою літ.А?-1 кв. №2 житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_2 можливе тільки після проведення ремонту, а проведення капітального ремонту об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 без надання повноцінного доступу до об`єкту з боку домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_2 не можливе, огорожі, встановлені по боковій межі між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а також перешкоджають доступу до стіни квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , що унеможливлює ремонт зазначеної частини квартири, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення строків позовної давності і про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю, суд виходить з наступного.

З відповіді комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29 листопада 2013 року вбачається, що житлова прибудова літ.А?-1 до будинку за адресою: АДРЕСА_2 побудована у 1978 році (том 1, а.с. 114).

Тоді як, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , до складу якої входить житлова прибудова літ.А?-1, набуто ОСОБА_1 16 січня 2013 року (том 1, а.с. 7,8).

Право власності на вказане майно, включаючи прибудову літ.А?-1, до придбання його з публічних торгів ОСОБА_1 належало ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири серії ВЕІ № 131991 від 13 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий № 4733, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 13 листопада 2006 року, реєстраційний номер 10582034 (том 1, а.с. 8).

Відповідно до положень ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що прибудова літ. А?-1, яка входить до складу квартири АДРЕСА_1 , є самочинним будівництвом, навпаки право власності на це майно зареєстровано у встановленому законом порядку.

Окрім того, вказана прибудова побудована у 1978 році, а квартира придбана ОСОБА_1 у 2013 році. З вказаного слідує, що відповідачем за зустрічним позовом не могло бути порушено право позивача за зустрічним позовом.

Також, з матеріалів справи вбачається, що з часу побудови прибудови літ. А?-1 у 1978 році до дня подачі 30 червня 2015 року зустрічного позову, тобто на протязі 37 років, ОСОБА_2 не пред`являлося позовів до колишніх власників цієї прибудови, у тому числі тих, які її побудували.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо зобов`язання ОСОБА_1 знести, демонтувати за свої власні кошти гараж літ.В. слід зазначити наступне.

З відповіді комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29 листопада 2013 року вбачається, що гараж літ. В, який знаходиться на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 побудовано у 1990 року (том 1, а.с. 114).

Враховуючи, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , щодо набуття права власності на гараж літ. В у свідоцтві від 16 січня 2013 року не зазначено. Окрім того, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що саме ОСОБА_1 було побудовано гараж літ. В та чим саме відповідачем за зустрічним позовом порушено право ОСОБА_2 .

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319 ЦК України, ст. 103 ЗК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права користування власністю -задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування власністю-квартирою АДРЕСА_1 , шляхом знесення, демонтажу самочинно побудованого паркану біля житлового будинку АДРЕСА_2 , який складається з двох частин: перша-впритул до зовнішніх стін квартири АДРЕСА_1 з бетонних блоків на бетонному фундаменті та частково з металевих листів на стойках; друга-огорожа з євро паркану.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про поновлення строків позовної давності, усунення перешкод у здійсненні права користування власністю-частиною будинку та земельною ділянкою, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення, демонтажу за свої кошти самочинно збудованих прибудови літ.А?-1 до кв. АДРЕСА_3 та гаражу літ.В будинку АДРЕСА_2 -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року.

Суддя Н.Г.Остапенко