Справа № 454/2429/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Адвокат Матвійчук Г.М. звернулася в суд з позовом в інтересах ОСОБА_1 до відповідача та просить суд стягувати з ОСОБА_2 в його користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50%прожиткового мінімуму для непрацездатної особи відповідного віку і до досягнення ним 23-ох років та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивує наступним.

Він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином відповідача.

Відповідач сплачував аліменти на його утримання, однак ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилось 18 років і з цього часу аліменти на його утримання припинились.

На даний час позивач навчається на першому курсі ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей», яке закінчує 28.02.2021 року.

Зазначає, що не має змоги забезпечувати себе самостійно, у зв`язку з навчанням, а мама самостійно не повністю забезпечити його.

Навчання на денній формі зумовлює необхідність понесення матеріальних витрат.

Відповідач має змогу надавати позивачу матеріальну допомогу.

27.11.2020р. представник відповідача адвокат Огорілко Ю.В. надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову.

Свої заперечення мотивує наступним.

Навчання ОСОБА_1 триває до 28.02.2021 року, а тому позовні вимога про стягнення аліментів до 23 років не може бути задоволена, оскільки воно стягується лише на період навчання.

Також, зазначає, що з 2008 року є безробітним і єдиним джерелом його доходу тимчасові роботи та не має постійного доходу, а дохід відповідача є мінливий і його ледь вистачає на мінімальні потреби.

Крім цього, зазначає, що до цього часу старається допомогти сину та по можливості сплачує йому допомогу через матір, що підтверджується квитанціями.

Позивач подав в суд заяву у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника. Позовні вимоги підтримує та задовольнити. Крім цього, просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1000грн.

Представник відповідача адвокат Огорілко Ю.В. подав суду заяву у якій зазначає, що позовні вимоги визнає частково та просить суд стягнути з ОСОБА_2 з часу винесення рішення до закінчення навчання, тобто до 28.02.2021р. У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході розгляду справи з дослідженої довідки №125 від 25.05.2020р., встановлено, що ОСОБА_1 стяціонарно навчається у ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» з 01.09.2019 року по 28.02.2021року.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,б 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина.

Разом з цим, у рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року справі "Олсон проти Швеції" зазначається "що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які, за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії").

Також, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих суду квитанцій встановлено, що ОСОБА_2 сплачував на ім`я ОСОБА_3 аліменти з липня по жовтень 2020 року, зокрема 13.07.2020р. сплачено 2 646,25грн., 10.08.2020р. 2 648,25грн., 08.08.2020р. 2 648,25грн., 02.10.2020р. 2 648,25грн.

Таким чином, суд враховуючи надані сторонами докази та вибір позивача, дійшов висновку, що з ОСОБА_2 слід стягувати аліменти в користь сина ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, починаючи з 01.11.2020р., оскільки з липня 2020 року по жовтень 2020 року ОСОБА_2 добровільно сплачував аліменти на утримання сина та до закінчення ним навчання 28.02.2021 року, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Разом з цим, п.3 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, позивачем додано попередній розрахунок на суму 3500,00грн., який включає в себе: 500грн.- договір про надання правової допомоги, 1500грн. позовна заява, 1500грн. участь адвоката у двох судових засіданнях та долучено копію квитанції №28на суму 3500грн.

Крім цього, позивач просив додатково стягнути 1000грн. витрат на правову допомогу понесених додатково після подання позовної заяви та долучив дві копії квитанції №57 та №68 на 500грн. кожна.

Частинами третьою та четвертою статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №915/237/18 від 01 серпня 2019 року).

Враховуючи, що адвокат Матвійчук Г.М. не брала участі у судових засіданнях (лише підписала заяву написану ОСОБА_1 власносручно про розгляд справи у його відсутності та відсутності представника), беручи до уваги час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи суд приходить до висновку про задоволення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі)грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, починаючи з 01.11.2020 року і до закінчення ним навчання 28.02.2021 року, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі)грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 30 днів з часу отримання копії рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Л. Ю. Фарина