Справа №265/64/19
Провадження №2/265/88/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря судового засідання Лапоног Т.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2019 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що позивач та відповідач є рідними братом і сестрою. Під час життя їх матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач постійно навідував свою матір, яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що позивачу на праві власності належить всього 18 кв.м. загальної житлової площі за адресою: АДРЕСА_2 , позивач усі свої крупні покупки відвозив до своєї матері на зберігання за адресою: АДРЕСА_1 . Всі речі зберігались в упаковці. Оскільки позивач працює на заводі за залізничним графіком, то не кожного дня міг відвідувати матір. 07 жовтня 2018 року він дізнався від своєї рідної сестри, що їх матір померла та її вже поховали. При цьому жодного дзвінка або іншого повідомлення від відповідача не надходило. Коли позивач прийшов після смерті матері до її квартири, де зберігались його речі, відповідач не впустила позивача у будинок та відповіла, що тепер вона є власницею всього майна і там буде проживати її донька. Пообіцяла пізніше зібрати усі його речі та попередити про зустріч. Проте ані через неділю, ані через місяць відповідач не зустрілась з позивачем і постійно уникає зустрічей з ним. У зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до адвоката та 20 червня 2018 року була надіслана претензія на ім`я відповідача заказним листом. Проте відповідач продовжує уникати зустрічей.

Оскільки відповідач порушує право власності позивача та незаконно володіє майном позивача після смерті матері, позивач ОСОБА_1 просив витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_3 та передати йому належне на праві власності майно, а саме: стіл письмовий однотумбовий (колір горіх) вартістю 900 гривень, два стільця м`які (нові) по 300 гривень 600 гривень, холодильник новий в упаковці марки «SAMSUNG» - 5500 гривень, холодильник б/у «Донбас» - 1200 гривень, телевізор марки «JVS» 757 гривень, телевізор марки «SONY» новий в упаковці 21 дюйм, діагональ 54 см 3000 гривень, магнітолу марки «SONY» нову в упаковці (двохкасетну) 2000 гривень, чеську книжкову полицю в упаковці нову (кольору світлий горіх) 600 гривень, дві музичні колонки (30Вт) 400 гривень, настільний вентилятор (колір білий) 200 гривень, пральну машинку (подарунок дружині), пилосос марки «Буран» (подарунок дружині), електродриль нову в упаковці 1900 гривень, електроболгарку нову в упаковці 1900 гривень, два світильника стельові білі, розкрас квіти по 250 грн/шт. 500 гривень, термос з нержавіючої сталі в упаковці новий на 3 л. 800 гривень, ванний набір (дзеркало з двома скляними полками) 900 гривень, каструлю емальовану на 40 л, відро емальоване на 12 л, мідний таз 1500 гривень, міксер електричний - 600 гривень, соковижималка електрична 900 гривень, три сумки з речами 3000 гривень, годинник настінний «Кукушка» (в упаковці) подарунок, вазу кришталеву, цукерницю кришталеву подарунок, посуд 2500 гривень, пінопласт товщиною 10 мм (11 листів, колір блакитний) 20 грн/лист 220 гривень, рибальські снасті (2 сумки) 2000 гривень, оприскувач садовий з манометром (в чохлі новий) 750- гривень, рибальський гумовий костюм 1400 гривень, килимові доріжки 2 шт подарунок, вентилятор витяжний кухонний 350 гривень, котушку рибацьку безенерційну 1700 гривень, електричний точильний верстат 2500 гривень, праску електричну з терморегулятором 500 гривень, які знаходяться у квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 поданий позов підтримали, просили його задовольнити, пояснили, що речі, які позивач просить повернути, були придбані ним, проте на частину речей є документи, а частина документів знаходиться разом з речами, які незаконно утримуються відповідачем після смерті матері, а тому позовні вимоги просили задовольнити та витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_3 зазначене в позові майно та передати його ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що до дня смерті матері відповідач не відвідував її 18 місяців. Останній раз коли він приходив до матері, він її побив. У зв`язку з цим вона закривала матір на ключ, оскільки вона боялася позивача. Речі, які зазначені у позові, відповідач вивіз ще до смерті матері, а разом з ними і речі, які належали їй та матері, у зв`язку з чим за фактом крадіжки вона зверталася до правоохоронних органів з заявою. Просила суд у задоволенні позову відмовити, оскільки всі зазначені речі вже вивезені позивачем.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що з позивачем вони знайомі давно, ще з 1990 року, а у 2006 році разом працювали на заводі. Йому відомо, що речі належать ОСОБА_1 , оскільки двохкамерний холодильник, магнітофон двохкасетний Соні, телевізори великий та маленький вони купували разом. Холодильник двохкамерний у 2008 році вони відвезли до матері позивача на вулицю Володимирську та маленький телевізор. Холодильник Соні, великий телевізор та магнітофон вони відвезли на «Східний», де проживав позивач. Магнітофон купували приблизно у 1996 році, маленький телевізор у 2006 році. ОСОБА_3 він не знає.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що сторони у справі є її племінниками, а їхня матір її сестрою. Їй відомо, що племінник привозив до матері коробки з речами, оскільки квартира, в якій він проживав була маленькою, а з часом збирався речі забрати при збільшенні житлової площі. Матір проживала одна, а діти приходили до неї. Кому дісталась квартира після її смерті їй не відомо, оскільки вона не часто її відвідувала. Проте останній раз вона була у сестри за 3 тижня до її смерті та бачила, що в залі у кутку стояли коробки, все було нове. Що саме було в коробках вона не бачила, проте зі слів сестри їй відомо, що ОСОБА_7 привіз холодильник, телевізор, пилосос, мікрохвильову піч. Сестра користувалась телевізором, він стояв у неї в спальні, а другий стояв у коробці. Підвал у них є, але що там знаходилось вона не знає. Після смерті сестри з племінницею вона не спілкується.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що з 1997 року вона перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_1 . Усі речі вони перевозили до його матері, оскільки у них маленька квартира. Речі перевозили зі Східного на вулицю Володимирську до матері, це були: холодильник, три телевізора (один великий в упаковці, та два маленьких телевізора). У матері знаходились також і її речі, оскільки їм ніде було зберігати речі. Було 2 килима, стіл, стільці, люстри, рибацькі снасті позивача, дзеркало, поличка для ванної кімнати. Великий холодильник та два телевізора вони з магазину відразу привезли до матері. Матір їхніми речами не користувалась, усі речі були в коробках, стояли в залі, дві сумки з посудом під столом, килими і холодильник в кутку, пилосос на шифоньєрі, а інші в підвалі це стабілізатор, рибацькі снасті. З часом вона помітила, що речі стали пропадати, а потім їм взагалі припинили доступ до квартири, ще за життя матері сестра чоловіка замінила замки та не пускала їх до квартири, тому ніякі речі вивезти вони не встигли, а з ОСОБА_3 взагалі і не було контакту.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до гарантійного талону № 4134, виданого магазином «Стерео» 04 травня 2006 року ОСОБА_1 придбав телевізор моделі JVC AV-2104TE вартістю 757 гривень.

Водночас, в матеріалах справи наявний товарний чек про придбання холодильника Samsung RT34GCM G2/ВWT 11 жовтня 2008 року в ДП «САВ МАР», без зазначення П.І.Б. покупця та вартості товару.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання віндикаційного позову. Віндикаційний позов - це позов власника про повернення йому майна, що вибуло з його володіння, який пред`являється до особи, у незаконному володінні якої знаходиться це майно.

Предметом віндикаційного позову є не будь-яке майно. А лише те, яке визначене індивідуальними ознаками, і це випливає із сутності даного позову, спрямованого на повернення власнику того самого майна, що вибуло з його володіння.

Об`єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову.

Таким чином, із чужого незаконного володіння може бути витребувано лише індивідуально визначена річ.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незмінними.

Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна (фізична особа), або особа, яка хоч і не є власником майна, але володіє ним на підставах, встановлених законом чи договором. Відповідачем за таким позовом є особа, яка незаконно володіє майном (незалежно від того, чи заволоділа вона майном незаконно сама, чи придбала його у особи, яка не мала права його відчужувати), тобто заволоділа ним без відповідної правової підстави. Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлено за рішенням суду. Отже, за таким позовом позивач має підтвердити своє право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Пунктом 19 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Як вбачається з договору дарування квартири від 15 травня 1997 року, посвідченого завідуючою Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою Г.В. Одерій, та зареєстрованого у Маріупольському БТІ 06 червня 1997 року, квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_4 площею 18,0 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 2005 року.

Позивачем на підтвердження придбання нерухомого майна було надано копію гарантійного талону про придбання телевізору JVC AV-2104TE вартістю 757 гривень, та холодильника Samsung RT34GCM G2/ВWT.

На підтвердження придбання інших речей, які зазначені в позові, та які позивач просить повернути, стороною позивача взагалі не надано жодних доказів.

З матеріалів справи та показань свідків, допитаних у судовому засіданні, не можливо ідентифікувати спірні речі, позивач у позовних вимогах не зазначає індивідуальні ознаки спірного майна, а зазначає їх загальні характеристики, а також судовим розглядом не встановлено, що саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться зазначені ОСОБА_1 речі, як не встановлено й факту придбання їх саме позивачем.

Пояснення свідків, які надали опосередковані відомості про фактичні обставини, не є достатніми належними доказами, які б підтверджували факт знаходження спірних речей у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а також факт, що ці речі знаходяться саме у відповідача ОСОБА_3 , та що саме вона заволоділа цими речами, які позивач просить витребувати із чужого незаконного володіння.

Водночас, в матеріалах справи наявна копія заяви від імені ОСОБА_1 за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_3 його особистих речей, яка було прийнята прокуратурою Донецької області 14 листопада 2018 року. Проте ані матеріалів перевірки, ані рішення, прийнятого за результатами розгляду даної заяви, позивачем не надано.

Таким чином, суд, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши показання свідків, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що позивачем не підтверджено своїх доводів відповідними доказами, які б могли бути підставою для задоволення його вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи те, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати по справі з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 82, 83, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 184, 387 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2020 року.

Суддя С.С. Гноєвой