Ухвала

02 грудня 2020 року

місто Київ

справа № 755/9955/15-ц

провадження № 61-8976св19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення грошових коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним правочином та розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

І. ОСОБА_2 08 травня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 . Учасникам справи надіслано копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу у строк до 14 червня 2019 року.

ОСОБА_1 06 листопада 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із відзивом на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому також просив поновити строк на його подання.

На обґрунтування підстав поновлення строку на подання відзиву ОСОБА_1 посилається на те, що ухвалу Верховного Суду від 17 травня 2019 року про відкриття касаційного провадження він не отримував, про зазначене рішення дізнався під час ознайомлення із матеріалами справи.

ОСОБА_2 25 листопада 2020 року звернувся до Верховного Суду із клопотанням, у якому просив відмовити ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку на подачу відзиву на касаційну скаргу, зазначений відзив залишити без розгляду.

ІІ. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Доказами звернення особи до суду вважається здача на пошту чи передача іншими відповідними засобами зв`язку скарги, що визначено частиною шостою статті 124 ЦПК України.

Касаційна скарга подана ОСОБА_2 08 травня 2019 року.

Отже, питання дотримання вимог процесуального закону щодо подання відзиву на касаційну скаргу та поновлення строку на його подання вирішується у порядку, визначеному ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - ЦПК України).

Відповідно до частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи. Вказана ухвала надсилається скаржнику та учасникам справи, яким додаються копії касаційної скарги та доданих до неї документів.

Згідно з частиною першою статті 395 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та шостої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуск поважними. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Згідно із частиною четвертою статті 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Верховний Суд в оцінці доводів про наявність поважних причин пропуску процесуального строку на подання відзиву ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 враховує таке.

Верховним Судом 17 травня 2019 року постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, копію якої разом з касаційною скаргою і доданими документами направлено позивачу.

Хоча матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку копії ухвали Верховного Суду від 17 травня 2019 року, проте наявні підстави для висновку про те, що ця особа належним чином повідомлена про це касаційне провадження.

Так, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу Верховного Суду від 17 травня 2019 року оприлюднено 21 травня 2019 року.

12 березня 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення ОСОБА_1 на клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання оскаржуваних рішень.

ОСОБА_1 29 травня 2020 року засобами поштового зв`язку отримав копію ухвали Верховного Суду від 13 березня 2020 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року.

У зазначеній ухвалі суду касаційної інстанції наведено відомості, зокрема, й про відкриття касаційного провадження у справі відповідно до ухвали Верховного Суду від 17 травня 2019 року.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 з 29 травня 2020 року був обізнаний про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та зі змістом такої скарги.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 з 29 травня 2020 року обізнаний про факт відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , мав об`єктивну можливість у межах розумних строків подати до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, втім такий відзив ним подано до суду за спливом п`яти місяців.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на виконання своїх процесуальних обов`язків на стадії відкриття касаційного провадження, зокрема шляхом подання відзиву на касаційну скаргу, заявник не надав.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За наведених обставин Верховний Суд робить висновок про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 .

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 127 ЦПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

За правилами частин першої та другої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись статтями 120, 127, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року відмовити.

Відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний