ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3236/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р. ,

при секретарі - Григотраш Н.М.,

за участю:

представника позивача - Тімченка М.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністраціїпро визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 ( далі по тексту - Відповідач), треті особи: служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 23.05.2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано реєстратором шлюбів у м. Мальме (Швеція) Ліліан Бекстрьом. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з нею. Позивач та відповідач не проживають разом з грудня 2017 року. Вважає, що проживання дітей разом з матір`ю відповідатиме їх інтересам, нею створені всі належні умови для їх гармонійного розвитку, тому просить визначити місце проживання дітей разом з нею. Крім цього просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Ухвалою від 04.09.2019 року відкрите загальне позовне провадження і призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.11.2019 року залучено до участі у справі третю особу Службу у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

25.11.2019 року від відповідача до суду надійшов зустрічний позов, в якому просить суд визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним та стягнути зі ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Ухвалою суду від 27.02.2020 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

23.05.2020 від третьої особи Служби у справах дітей Печерської районної державної адміністрації поступила заява про слухання справи у їх відсутності та просять долучити до матеріалів справи Висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей від 19.03.2020 року № 105/01-681/В-140 - про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю та Акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.02.2020 року.

Ухвалою суду від 09.06.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просять в задоволенні позову відмовити, зустрічний позов задовольнити з підстав, наведених у позові та поясненнях.

Відповідач додатково зазначив, що не хоче забирати дітей від матері, однак вважає, що в Швеції може дати дітям гарне майбутнє, хоче спілкуватися з ними, проводити разом свята, бажає найкраще для дітей та для ОСОБА_3 . Хоче, щоб батьки обоє мали можливість приймати участь у житті дітей.

Заслухавши вступні слова, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Частиною 1, 2 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.05.2015 року, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2020 року.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з матір`ю.

Судом встановлено і визнається сторонами, що діти проживають разом з матір`ю, між сторонами існує спір щодо визначення їх місця проживання.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 03.09.2019 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту обстеження умов проживання Службою у справах дітей Печерської районної державної адміністрації в м. Києві від 03.02.2020 з`ясовано, що діти фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . на підставі договору оренди від 07.12.2017 року. Будинок просторий та затишний, облаштований меблями та побутовою технікою, складається з 4-х кімнат має загальну площу 325,9 кв.м. За місцем проведення обстеження створено належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дітей.

ОСОБА_3 офіційно працевлаштована в ТОВ «Промоушн Аутсорсинг» за трудовим договором на посаді фахівця з управління проектами відділу з обслуговування ТОВ «Санофі-Авестіс Україна з 27.08.2019 року по теперішній час. За період работи у компанії ОСОБА_3 , зарекомендувала себе відповідальним та сумлінним працівником. У колективі користується повагою та легко находить спільну мову з людьми.

З висновку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 105/01-690/В-140 від 19.03.2020 року вбачається за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матір`ю - ОСОБА_3 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Беручи до уваги вищенаведене, зокрема ставлення обох батьків до своїх обов`язків, вік дітей, які є малолітніми, стан їх здоров`я, висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей, самостійний дохід позивача, яка працевлаштована, відсутність негативної інформації про особу позивача, а тому, суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матір`ю - ОСОБА_3 .

Разом з тим, відповідач не позбавлений права та можливості звернутися до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дітей.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановлено, що спільні діти сторін проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні.

Відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не було надано.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей, добровільно перераховував на користь позивачки кошти на їх утримання, що підтверджується копіями чеків, але між сторонами виникають суперечки, які неможливо врегулювати в позасудовому порядку.

Як було зазначено вище, згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

З врахуванням вищенаведеного та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи матеріальне становище сторін, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів суд прийшов до висновку про те, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає до задоволення у розмірі 2500 грн. щомісячно, з проведенням індексації у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу стягнення аліментів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, і не спростовані стороною відповідача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів слід задовольнити, у задоволені зустрічного позову - відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини, ст. ст. 3, 19, 24, ч. 3 ст. 105, 112, 115, 161 Сімейного кодексу України Сімейного Кодексу України, ст.29 Цивільного кодексу, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, щомісячно на кожну дитину з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 27.05.2019 і до повноліття дітей.

У задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА