ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1867/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/2192/19 Категорія: Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року, ухваленого в складі судді Сакун Д.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сторони в шлюбі не перебували. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2015 року у справі № 694/811-15ц ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно з 08 травня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.
З 03 червня 2015 року позивач перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 , в якому в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та знаходиться на утриманні позивача разом з їх спільною дитиною. Позивач не має стабільного доходу, підробляє неофіційно, на обліку у центрі зайнятості не стоїть.
З наведених підстав позивач просив суд встановити розмір аліментів, які він повинен сплачувати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року позов задоволено.
Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріальний стан у платника аліментів змінився, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення змінити в частині розміру аліментів та постановити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, зменшивши розмір аліментів, визначений рішенням суду від 09 вересня 2015 року та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину віком з 6 до 18 років на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано суду доказів перебування дружини з сином на його утриманні та не доведено погіршення майнового стану. Крім того, перед зверненням до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач погасив заборгованість по аліментах, що свідчить про покращення його матеріального стану. Апелянт не працює, а тому аліменти є єдиним джерелом витрат на утримання дитини.
У відзиві на подану апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначив, що матеріали справи містять докази спільного проживання сімї позивача, натомість апелянтом не надано доказів, що вона не працює, при цьому вона має рівний із позивачем обов`язок щодо утримання дитини. Змінений розмір аліментів складатиме майже 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому інтереси дитини не погіршаться. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2015 року у справі №694/811/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визнано ОСОБА_2 батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду з 08 травня 2015 року і до повноліття дитини (а.с.15-17).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 03 червня 2015 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (а.с.9)
В даному шлюбі у позивача народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04 грудня 2019 року (а.с.12).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки в шлюбі народився син.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_5 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, судом у порушення зазначених вище вимог закону не враховано те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від шлюбу.

З наявної в матеріалах справи копії рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не вбачається чи отримував ОСОБА_2 на той час будь-який дохід, а тому не можливо зробити висновок про те, що його матеріальний стан з того часу погіршився.
В позовній заяві ОСОБА_2 вказував на те, що він працює неофіційно та має нестабільний дохід, проте в подальшому ним було подано до суду довідку про доходи від 10 червня 2020 року № 225/350, з якої вбачається, що позивач займає посаду командира взводу охорони військової частини НОМЕР_3 та за період з грудня 2019 року по червень 2020 року його загальна сума доходу за винятком аліментів становить 83205 гривень 83 копійки (а.с. 67).
Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19.

Розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні іншу дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не може буде задоволено.

Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, місцевий суд належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), не провівши належну оцінку матеріального стану позивача, а також інтересів дитини .

Однак приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 визнає зменшення розміру аліментів до 1/5 частки від заробітку (доходу) позивача, суд приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України та зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст. ст.. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - змінити в частині зменшеного розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши розмір аліментів з 1/6 частини до 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1152 гривни 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 3 грудня 2020 року.

Судді