ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого-судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю представника заявника ОСОБА_1
представника заявника ОСОБА_2
представника ДВС Коженова С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо прийняття виконавчого документа до примусового виконання та на постанову про відкриття виконавчого провадження від 8 липня 2015 року,
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, поданою представником по довіреності ОСОБА_2 , в якій просить поновити строк подання скарги; визнати незаконними дії Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 569/766/14-ц, виданого 30 квітня 2014 року Рівненським міським судом по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, поданого не уповноваженою особою стягувача та поданою з пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Давидович Р.О. про відкриття виконавчого провадження ВП № 48032156 від 8 липня 2015 року та зобов`язати його винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернути виконавчий лист стягувану; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Давидович Р.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 9 липня 2015 року; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Давидович Р.О. про розшук майна боржника від 25 березня 2016 року.
В обґрунтування скарги покликається на те, що вважає незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Давидович Р.О. щодо прийняття до примусового виконання та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа, виданого 30 квітня 2014 року Рівненським міським судом по цивільній справі за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки заява про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист подані не уповноваженою особою та з пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. У виконавчому листі строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначений до 21 квітня 2015 року. Заява про примусове виконання подана у відділ ДВС 3 липня 2015 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження». Стягувачем за виконавчим листом є юридична особа ПАТ «Акцент-Банк». Заява про відкриття виконавчого провадження подана представником ПАТ КБ «Приватбанк». В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази підтвердження повноважень на вчинення відповідних дій особи, яка подала виконавчий лист до ДВС. ПАТ КБ «Приватбанк» не є юридичною особою, в інтересах якої ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки виконавче провадження відкрите незаконно, наявні в його матеріалах постанови про арешт майна боржника та про розшук майна боржника вважає протиправними та незаконними. Копії оскаржуваних постанов не отримував. З матеріалами виконавчого провадження його представник був ознайомлений лише 26 серпня 2020 року.
Ухвалою від 10 вересня 2020 року суд прийняв скаргу ОСОБА_3 до розгляду.
В письмових поясненнях від 8 жовтня 2020 року представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби просить відмовити у задоволенні скарги та зазначає, що згідно інформації з АСВП 10 квітня 2015 року стягував звернувся до відділу із заявою про відкриття виконавчого провадження та примусового виконання виконавчого листа № 569/766/14-ц від 30 квітня 2014 року. 17 квітня 2015 року державним виконавцем прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження. Оскільки виконавчий документ пред`являвся до виконання, тобто відбулося переривання строку давності, то з 17 квітня 2015 року до 3 липня 2015 року стягувачем не пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Повноваження представника стягувача підтверджуються довіреністю, якою ПАТ «Акцент-Банк» уповноважує представників ПАТ КБ «Приватбанк» представляти інтереси банку в органах державної влади, зокрема в органах державної виконавчої служби. У державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Крім того, боржником пропущено строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження. Постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику надіслано за адресою АДРЕСА_1 9 липня 2015 року. 24 січня 2019 року боржнику на його заяву відділом ДВС надано повну інформацію по виконавчих провадженнях, в тому числі ВП № 48032156. 20 вересня 2019 року боржник з!явився у відділ ДВС, де його ознайомлено про відкриті щодо нього виконавчі провадження.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримала з викладених в ній підстав. Додатково пояснила, що довіреність, видана ПАТ «Акцент-Банк» на ім`я ПАТ КБ «Приватбанк», не має юридичної сили, оскільки не може одна юридична особа уповноважувати другу юридичну особу на представництво її інтересів. Довіреності на представника ОСОБА_4 до заяви про відкриття виконавчого провадження додано не було. Крім того, довіреність є нікчемною в силу закону, бо не підписана однією з посадових осіб Приватбанку. Також в заяві представник стягувача просить стягнути заборгованість на користь іншої юридичної особи (Приватбанку). Строк пред`явлення до виконання не був перерваний, оскільки у відкритті виконавчого провадження було відмовлено через відсутність підпису уповноваженої особи, тобто ПАТ «Акцент-Банк» не звертався з такою заявою до відділу ДВС. Постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 не отримував, бо її направили не за тією адресою. Із відповіді ДВС в січні 2019 року боржник дізнався, що виконавче провадження № 48032156 перебувало на виконанні, тому на той момент права боржника не були порушені. Таку ж інформацію боржник отримав в списку-таблиці, яку йому дав виконавець, де зазначені лише ті виконавчі провадження, які перебували, а не перебувають, на виконанні. Про те, що спірне виконавче провадження і надалі перебуває на виконанні, представник боржника дізнався лише 26 серпня 2020 року. Просить скаргу задовольнити.
Представник ДВС в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні скарги. Та обставина, що в первісній заяві про відкриття виконавчого провадження не було підпису уповноваженої особи, не означає, що стягував не звертався із такою заявою, відтак, виконавчий лист був пред`явлений до виконання у передбачені законом строки. На виконавчому листі наявна відмітка про його прийняття, а тому стягувачем строк не пропущено. Стягувач надав Приватбанку довіреність, яка чинна та ніким не скасована. Законом України «Про виконавче провадження» не заборонено представництво іншого банку. Довіреність представника ОСОБА_4 знаходилась в матеріалах зведеного виконавчого провадження, тому заяву подано повноважним представником. Щодо зазначення в заяві про відкриття виконавчого провадження рахунку Приватбанку як рахунку стягувача, то належність реквізитів виконавець встановлює після відкриття виконавчого провадження. Боржник зловживає своїми правами, оскільки з 2019 року знав, що в ного є непогашені зобов`язання за судовими рішеннями. ОСОБА_3 з`являвся до нього на прийом і йому в усній формі було надано всю інформацію та зроблено витяг з реєстру про непогашені виконавчі провадження, на якому він поставив відмітку про ознайомлення.
Представник стягувача ПАТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
30 квітня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист у справі № 569/766/14-ц із зазначенням в ньому строку пред`явлення виконавчого листа до 21 квітня 2015 року.
3 липня 2015 року відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції отримано поштою заяву про прийняття до виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/766/14-ц, подану представником ПАТ «Акцент-Банк» за довіреністю Веретянніковим П.Ю.
8 липня 2015 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Давидович Р.О. відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 569/766/14-ц, виданого 30 квітня 2014 року Рівненським міським судом.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Згідно з ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувану за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
Обгрунтовуючи правомірність відкриття 8 липня 2015 року виконавчого провадження за виконавчим листом № 569/766/14-ц представник ДВС покликається на переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання пред`явленням його до виконання 10 квітня 2015 року за заявою стягувача ПАТ «Акцент-Банк».
У виконавчому листі № 569/766/14-ц міститься відмітка про відмову у відкритті на підставі п.8 ст.26. Матеріли виконавчого провадження за цією заявою стягувача від 10 квітня 2015 року наразі знищені. З витягу з реєстру виконавчих проваджень (спец розділ) від 7 жовтня 2020 року встановлено, що підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження за п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» була відсутність підпису заявника (уповноваженої особи) у заяві про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.
Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Тобто, право на пред`явлення виконавчого документа до виконання належить стягувану або його представнику.
Відсутність у заяві про відкриття виконавчого провадження підпису заявника (уповноваженої особи), на думку суду, не свідчить про пред`явлення виконавчого документа до виконання саме стягувачем. В протилежному випадку будь-яка заінтересована в перериванні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання особа може звернутися до органів виконавчої служби із такою заявою. Пред`явлення виконавчого документа до виконання вважається таким не у всіх випадках, а саме коли із заявою про відкриття виконавчого провадження звернулася належна особа.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» стягував, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
За положеннями ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.
Враховуючи, що строк пред`явлення виконавчого листа № 569/766/14-ц на момент подання заяви представником ПАТ «Акцент-Банк» від 3 липня 2015 року минув, рішення суду про поновлення строку пред`явлення до заяви не долучено, у відкритті виконавчого провадження належало відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи (ч.4 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження»). Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.
Заяву від 1 липня 2015 року про прийняття до виконання виконавчого листа № 569/766/14-ц від імені стягувача ПАТ «Акцент-Банк» подано представником за довіреністю Веретянніковим П.Ю. Зі змісту заяви встановлено, що до заяви додається виконавчий лист та довіреність представника ПАТ «Акцент-Банк».
Однак, довіреність № 986 від 25 грудня 2012 року, що додана до заяви, це довіреність, якою ПАТ «Акцент-Банк» уповноважує Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» представляти інтереси А-банку за довіреністю від юридичної особи Приватбанку у всіх органах державної влади і управління (в тому числі органах державної виконавчої служби) з наданням, зокрема прав, передбачених для стягувача.
Довіреності від юридичної особи Приватбанку, якою уповноважено представника ОСОБА_4 на подання відповідної заяви, до заяви про прийняття до виконання виконавчого листаа не додано.
Покликання представника ДВС на наявність довіреності представника Приватбанку Веретяннікова П.Ю. в матеріалах зведеного виконавчого провадження не заслуговують на увагу, оскільки доказів наявності на виконанні відділу ДВС в 2015 році зведеного виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_3 суду не надано. Докази наявності такої довіреності на момент отримання державним виконавцем заяви ПАТ «Акцент-Банк» 3 липня 2015 року відсутні. Наявність вказаної довіреності в інших виконавчих провадженнях щодо ОСОБА_3 не звільняла державного виконавця від обов`язку перевірити повноваження представника стягувача на подання саме заяви про прийняття до виконання виконавчого листа № 569/766/14-ц.
Разом з тим, твердження представника скаржника, що довіреність, видана ПАТ «Акцент-Банк» на ім`я ПАТ КБ «Приватбанк», не має юридичної сили, є необґрунтованими.
Відповідно до ч.3 ст.237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч.1 ст.244 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
Оскільки до матеріалів виконавчого провадження не додано договору між ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк» про представництво інтересів банку, твердження представника скаржника ґрунтується на припущеннях про відсутність такого договору.
Зважаючи на те, що до заяви про прийняття до виконання виконавчого листа № 569/766/14-ц не додано довіреності представника ПАТ «Акцент-Банк» Веретяннікова П.Ю., виданої від імені юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк», суд дійшов висновку про подання такої заяви не уповноваженою особою.
За таких обставин у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача, отриманою 3 липня 2015 року. Оскільки державний виконавець при прийнятті оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не дотримався приписів Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження від 8 липня 2015 року підлягає скасуванню.
Суд також вважає можливим скасувати наявні в матеріалах виконавчого провадження постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження від 9 липня 2015 року та постанову про розшук майна боржника від 25 березня 2016 року, оскільки вони винесені у виконавчому провадженні, постанова про відкриття якого скасовується судом.
Відповідно до п.«а» ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Оскаржувана постанова винесена 8 липня 2015 року. Представник скаржника ОСОБА_2 ознайомився з нею 26 серпня 2020 року, про що свідчить відмітка у виконавчому провадженні № 577/41 (номер за ЄДРВП 48032156). Таким чином, 10-денний строк для оскарження постанови державного виконавця має відраховуватися з дня ознайомлення представника скаржника з виконавчим провадженням, тобто з 26 серпня 2020 року.
Враховуючи, що представник скаржника звернувся до суду поштою 7 вересня 2020 року, тобто в 10-денний строк (з вирахуванням вихідних днів), то строк на оскарження ним не пропущено.
Доводи представника ДВС про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження № 48032156 не підтверджуються належними доказами.
Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувану та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.6 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилається адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до ст.47 цього Закону, що надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
У виконавчому листі №569/766/14-ц адреса боржника зазначена АДРЕСА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .
Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику за адресою реєстрації, а не за місцем фактичного проживання. Доказів направлення вказаної постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення матеріали виконавчого провадження не містять.

Відмітка про ознайомлення боржника з виконавчим провадженням, яка наявна на сформованому державним виконавцем витягу з реєстру виконавчого провадження, не може слугувати доказом обізнаності ОСОБА_3 про наявність відкритого виконавчого провадження № 48032156, оскільки витяг з реєстру дублює інформацію, яка міститься у відповіді відділу ДВС на заяву боржника про виконавчі провадження щодо нього. З вказаної відповіді від 24 січня 2019 року вбачається, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 24 січня 2019 року у відділі перебувають виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_5 коштів. В цьому переліку виконавчого провадження № 48032156 немає. Також додатково повідомлено боржника, що на виконанні відділу перебували виконавчі провадження, в тому числі ВП 48032156.

Пояснення представника ДВС про інформування боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження № 48032156 не можуть бути доказом в розумінні ст.78 ЦПК України, оскільки дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів чи показаннями свідків.

Вимога скаржника про зобов`язання державного виконавця Давидович Р.О. винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернути виконавчий лист стягувану до задоволення не підлягає, оскільки зазначені дії є компетенцією державного виконавця відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Як роз`яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.4, 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII саме державний виконавець повертає виконавчий лист стягувану у передбачених законом випадках.

З огляду на викладене скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.260, 261, 353, 354, 447 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на дії Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо прийняття виконавчого документа до примусового виконання та на постанову про відкриття виконавчого провадження від 8 липня 2015 року - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа №569/766/14-ц, виданого 30 квітня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скасувати постанову державного виконавця Давидович Р.О. про відкриття виконавчого провадження ВП № 48032156 від 8 липня 2015 року.

Скасувати постанову державного виконавця Давидович Р.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 9 липня 2015 року, винесену у виконавчому провадженні № 48032156.

Скасувати постанову державного виконавця Давидович Р.О. про розшук майна боржника від 25 березня 2016 року, винесену у виконавчому провадженні № 48032156.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 4 грудня 2020 року.

Суддя