Справа № 194/392/20
Номер провадження № 2/194/194/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.В.,

представника відповідача Голіцина О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Зімін Ю.О. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 26 грудня 2016 року близько 10-20 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» днз НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Маяковського в м. Тернівка Дніпропетровської області в районі будинку №31 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «АУДІ» днз НОМЕР_2 , який знаходився в зустрічному напрямку, від керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам нанесені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих не має. Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Дані ЄЦБ МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб «ВАЗ 2106» днз НОМЕР_1 був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ. Окрім цього не має відомостей, що водій ОСОБА_1 підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ № АЕ/8407888 ПрАТ «СК «Дім страхування», термін дії з 00-00год. 14 серпня 2016 року до 13 серпня 2017 року. З метою отримання відшкодування (регламентної виплати) ОСОБА_2 , як власник автомобіля «АУДІ» днз НОМЕР_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП від 13 лютого 2017 року та з заявою на виплату страхового відшкодування від 13 лютого 2017 року. Оцінювачем СОД ПП «Якименко Р.Н.» 28 лютого 2017 року за адресою: м. Дніпро вул. Івана Езау буд. 16 був проведений огляд пошкодженого автомобіля «АУДІ» днз НОМЕР_2 . Про вищезазначений огляд ОСОБА_1 сповіщався телеграмою, але на огляд не з`явився. Відповідно до звіту № 28-02-17Р про оцінку транспортного засобу від 14 березня 2017 року оцінювачем визначено вартість відновлюваного ремонту 97742,52 грн. з ПДВ, суму матеріальної шкоди як суму вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 97742,52 грн. без врахування ВТВ та ПДВ. 18 травня 2017 року МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в сумі 83376,43 грн. 24 травня 2017 року МТСБУ прийнято наказ № 4476 про виплату ОСОБА_2 відшкодування в сумі 83376,43 грн. 25 травня 2017 року МТСБУ перерахувало ОСОБА_2 відшкодування у розмірі 83376,43 грн. Крім того МТСБУ сплатило ТОВ Експерт Сервіс Авто за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого грошові кошти в сумі 600 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати у розмірі 83976,43 грн. та судові витрати.

Після отримання ухвали суду від 25 серпня 2020 року про залучення в якості третьої особи СТ «Домінанта» представник позивача надав суду письмові пояснення до позовної заяви, в яких просить позов задовольнити та не заперечує проти залучення до судового розгляду в якості третьої особи ТДВ «СТ «Домінанта», а також зазначив, що даними ЄЦБД МТСБУ не підтверджується те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ВАЗ 2106» д/з НОМЕР_1 була забезпечена договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ. Крім того, відповідач жодного разу не повідомив про наявність у нього чинного страхового полісу. Натомість, проведеною перевіркою за даними ЄЦБД МТСБУ було встановлено, що бланк страхового полісу № АІ/9763701 обліковується як недійсний. Також зазначив, що ТДВ «СТ «Домінанта» прийняло рішення про припинення своєї діяльності шляхом ліквідації.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, та просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат Голіцин О.М. надав суду письмову заяву про застосування строку позовної давності. В судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позов подано до не належного відповідача, оскільки страховий поліс на час вчинення ДТП був чинний, а відповідач ОСОБА_1 не зобов`язаний втручатися в дії страхової компанії та МТСБУ. Також просив застосувати позовну давність, оскільки 13 лютого 2017 року потерпілий від ДТП звернувся до ОСОБА_1 з заявою про відшкодування шкоди, а з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 27 березня 2020 року.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що постановою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. В зазначеній постанові встановлено, що 26 грудня 2016 року близько 10-20 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» днз НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Маяковського в м. Тернівка Дніпропетровської області в районі будинку №31 не був уважним, та не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «АУДІ» днз НОМЕР_2 , який знаходився в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 16 лютого 2017 року.

ОСОБА_2 13 лютого 2017 року повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 26 грудня 2016 року за участю транспортних засобів «ВАЗ 2106» днз НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля «АУДІ» днз НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , про що свідчить повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

13 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 є власником автомобіля AUDI днз НОМЕР_2 .

Згідно полісу № АЕ/8407888 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного 02 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування», цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована за заподіяну шкоду третім особам внаслідок ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу AUDI днз НОМЕР_2 , на одного потерпілого: заподіяну життю і здоров`ю на суму 200000,00 грн., заподіяну майну на суму 100000,00 грн., розмір франшизи складає 1000,00 грн. Строк дії полісу № АЕ/8407888 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 00-00 год. 14 серпня 2016 року до 13 серпня 2017 року.

Згідно Звіту № 28-02-17Р про оцінку транспортного засобу, від 26 грудня 2016 року вартість матеріального збитку без врахування ВТВ, завданого власнику транспортного засобу AUDI А-6 днз НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 97742,52 грн.

22 лютого 2017 року за вих. № 3.1-05/39566/вих./1 МТСБ України надало ТОВ Експерт Сервіс Авто доручення на виконання робіт по справі № 39566.

28 лютого 2017 року спеціалістом Якименко Р.М. в присутності ОСОБА_2 за адресою: м. Дніпро вул. Івана Езау буд. 16 було складено протокол огляду пошкодженого транспортного засобу AUDI А-6 днз НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на огляд не з`явився.

Згідно довідки МТСБ України від 18 травня 2017 року за №1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір відшкодування шкоди ОСОБА_2 складає 83376,43 грн.

Відповідно до наказу МТСБ України від 24 травня 2017 року № 4476 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок ОСОБА_2 83376,43 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Справа МТСБУ № 39566.

Згідно платіжного доручення № 4476рв від 25 травня 2017 року МТСБ України перерахувало по справі № 39566 на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 відповідно до наказу МТСБ України від 24 травня 2017 року № 4476 грошові кошти у розмірі 83376,43 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 70рв від 29 березня 2017 року МТСБ України по справі № 39566 згідно рах. № 70 від 17 березня 2017 року перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ Експерт Сервіс Авто за послуги експерта грошові кошти у розмірі 600,00 грн.

МТСБ України за вих. № 3.1-05/11797 від 18 травня 2017 року направило на адресу ОСОБА_1 лист з проханням повідомити МТСБУ про наявність чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладений на керований ним транспортний засіб, та у випадку наявності надати фотокопію поліса. А також у разі, якщо він є учасником бойових дій або інвалідом війни, інвалідом І групи, надати завірену належним чином копію відповідного посвідчення, копію свідоцтва про реєстрацію керованого ним транспортного засобу та копію паспорту.

МТСБ України за вих. № 37/06 від 08 червня 2018 року направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу по справі № 39566.

Відповідно до полісу № АІ/9763701 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного 24 липня 2016 року між ОСОБА_1 та Страховим Товариством «Домінанта», цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована за заподіяну шкоду третім особам внаслідок ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2106 днз НОМЕР_1 . Строк дії полісу № АІ/9763701 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 00-00 год. 25 липня 2016 року до 24 липня 2017 року.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Згідно до п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 38.2.3 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Щодо посилання відповідача та його представника про застосування строків позовної давності до вимог позивача суд приходить до наступного.

Так, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

При суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування, з огляду на таке.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 у справі № 200/13392/13-ц.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Оскільки, страхове відшкодування ОСОБА_2 виплачено МТСБУ 25 травня 2017 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що до суду з цим позовом МТСБУ звернулося 28 березня 2020 року, цей строк позивачем не пропущено.

Отже, строк позовної давності позивачем не пропущено.

Щодо визначення належного відповідача у справі.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

За змістом пунктів 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, з матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода між транспортними засобами ВАЗ 2106» днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «АУДІ» днз НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , в районі будинку №31 по вул. Маяковського в м. Тернівка Дніпропетровської області сталася близько 10-20 год. 26 грудня 2016 року.

Відповідно до полісу № АІ/9763701 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 24 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ТДВ «СТ «Домінанта», цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована за заподіяну шкоду третім особам внаслідок ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2106 днз НОМЕР_1 . Строк дії полісу № АІ/9763701 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 00-00 год. 25 липня 2016 року до 24 липня 2017 року.

Тобто, дорожньо-транспортна пригода сталася в період строку дії полісу № АІ/9763701 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був укладений 24 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ТДВ «СТ «Домінанта».

Представник позивача в письмових поясненнях зазначає, що проведеною перевіркою за даними ЄЦБД МТСБУ було встановлено, що бланк страхового полісу № АІ/9763701 обліковується як недійсний.

Однак, жодного належного та допустимого доказу недійсності страхового полісу № АІ/9763701 суду не надано.

Таким чином, ТДВ «СТ «Домінанта» уклавши з ОСОБА_1 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.

Також представник позивача в письмових поясненнях зазначає, що ТДВ «СТ «Домінанта» прийняло рішення про припинення своєї діяльності шляхом ліквідації, та посилається щодо даного твердження на веб сторінку Міністерства юстиції України: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch, інформація з якої є платною.

Отже, представником позивача не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ТДВ «СТ «Домінанта» перебуває в стані припинення.

Також, суду не надано підтвердження того, що МТСБУ зверталось до суду з даними позовними вимогами до ТДВ «СТ «Домінанта», а судом було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Крім того, представник позивача, якому під час розгляду справи в суді стало відомо про існування полісу № АІ/9763701 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного 24 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ТДВ Страховим Товариством «Домінанта», не заявив клопотання про заміну відповідача по справі.

В Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Статтею 51 ЦПК України, передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Отже, суд не вправі з власної ініціативи залучати у справі відповідачів та співвідповідачів, а має право залучити їх тільки за клопотанням позивача.

Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зазначено, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, встановивши, що позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача.

Таким чином, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позивачем заявлені вимоги до неналежного відповідача, а суд позбавлений права залучати належних відповідачів по справі за своєю ініціативою або за ініціативою інших учасників провадження, окрім як за клопотанням позивача або його представника, у якості співвідповідачів або відповідачів, та враховуючи те, що позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Сторони та інші учасники справи: позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ЄРДПОУ 21647131), представник позивача Зімін Юрій Олександрович ( АДРЕСА_1 ), відповідач - ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), представник відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Повне рішення складено 04 грудня 2020 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін