Справа № 461/5523/20
Провадження № 2/461/1271/20
30.11.2020 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,
секретар судового засідання Береза П.Р.
представника відповідача Коротуна О.М.
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання трудового договору недійсним в частині, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення компенсації за вимушений прогул.
19 листопада 2020 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача АТ «Укрзалізниця» Пахомової В.А. про відвід судді Волоско І.Р.
В обґрунтування заяви ОСОБА_2 вказує на те, що у судовому засіданні 18.11.2020 представнику АТ «Укрзалізниця» суддею було відмовлено у задоволенні ряду клопотань АТ «Укрзалізниця» та порушено порядок оголошення доказів у справі. Вважає, що вказані обставини викликають у неї сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.
Представник відповідача ОСОБА_3 в режимі відеоконференцзв`язку заяву підтримав.
Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.
Суд, заслухавши пояснення учасників, ознайомившись з заявою про відвід, вважає, що підстави для відводу, передбачені ст. 36 ЦПК України, відсутні з огляду на наступне.
Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Судом встановлено, що заява про відвід судді надійшла 19.11.2020 року, тобто пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, яке призначене на 23.11.2020.
На підставі наведеного суд вважає, що заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Частиною 1 статті 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.
Як вбачається із заяви представника відповідача АТ «Укрзалізниця» Пахомової В.А., підставою для відводу судді зазначено обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.
Подану заяву представник відповідача просить задовольнити мотивуючи тим, що суддя Волоско І.Р. відмовила у задоволенні клопотань відповідача, а також оголошувала докази у справі, на думку заявника, з порушенням норм ЦПК.
Тобто, фактично заявник покликається на дії судді, що стосуються процесуальних рішень під час розгляду даної справи.
Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону.
Відповідно до зазначених положень Конституції України, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов`язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції.
При незгоді учасника у справі з процесуальним документом, винесеним під головуванням судді він має визначений законом спосіб захисту своїх прав право на оскарження ухвали в апеляційному порядку.
Згідно з частиною 4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.
Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.
Таким чином, суд не вбачає підстав для відводу судді Волоско І.Р., визначених ст.36 ЦПК України, оскільки заявником ОСОБА_2 не наведено обставини, що викликають сумніви в неупередженості або не об`єктивності судді.
Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд,
у задоволенні заяви представника відповідача АТ «Укрзалізниця» Пахомової В.А. про відвід судді Волоско І.Р. у справі №461/5523/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання трудового договору недійсним в частині, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення компенсації за вимушений прогул відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І.Р.Волоско