Справа № 174/661/20
п/с № 2/174/287/2020
02 грудня 2020 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді - Ілюшик І.А.,
за участю: секретаря Волинець Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права особистої приватної власності на житло, -
Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права особистої приватної власності на житло.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності від 16.09.2020 року, він набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка було придбана ним на прилюдних торгах. Раніше дана квартира належала гр. ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. Після набуття права власності на квартиру йому стало відомо, що крім її колишнього власника ОСОБА_3 за зазначеною адресою зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 . Факт реєстрації та проживання відповідачки в належній йому квартирі порушує його право на вільне розпорядження і користування нею, як належним йому майном. З дати набуття ним права власності на спірну квартиру відповідачка не проживає у ній, її місце знаходження йому не відоме, на його телефонні дзвінки вона не відповідає. Відповідачка не є співвласником, наймачем спірної квартири, не має будь-якого дійсного договору між ними щодо користування квартирою, не має договору на поставку комунальних послуг, а також не є членом його сім`ї, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.
Таким чином реєстрація відповідачки за місцем проживання у спірній квартирі створює йому перешкоди вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд. Тому просить позов задовольнити.
Ухвалою від 30.10.2020 року, було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу за адресою її реєстрації.
У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано.
Сторони про справі, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи згоду позивача, наявні підстави для ухвалення заочного рішення по справі.
Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Так судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності від 16.09.2020 виданого приватним нотаріусом Савельевою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 522, яка було придбана на прилюдних торгах, відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 47 ЗУ «Про іпотеку», на підставі Акта про проведені електронні торги, складеного начальником Вільногірського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управляння юстиції (м. Дніпро) Ляшенко Ю.Ю. 02.09.2020р., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 224269289 від 16.09.2020 р. ( а.с.7, 8).
На даний час, у спірній квартирі, відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 2271 від 01.10.2020 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстрована ОСОБА_2 , яка є відповідачем по справі (а.с. 10).
Факт того, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_3 , підтверджується актом від 28.09.2020 року № 857, складеного депутатом Вільногірської міської ради Дроздіною Л.Г., в присутності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яким було проведено обстеження квартири та встановлено, що в квартирі відповідач не проживає близько року (а.с. 11).
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як вбачається зі змісту ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.
Можна дійти висновку, що законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім`ї на користування цією квартирою.
У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Як зазначає у своєму позові позивач, наявність реєстрації відповідача у належній йому на праві власності квартирі, заважає йому вільно розпоряджатися своєю власністю, а відповідачка втратила право користування спірним житловим приміщенням у звязку з його відчуженням.
Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права особистої приватної власності на житло є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір, в сумі 840,80 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права особистої приватної власності на житло - задовольнити.
Усунути перешкоди в здійснення ОСОБА_1 свого права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Вільногірського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини
судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області І.А.Ілюшик