КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/2757/20 головуючий у І інстанції: Жук М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Іванової І.В.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Гімназія «Пріоритет» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гімназія «Пріоритет», третя особа ОСОБА_2 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що з 25 жовтня 2017 року перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гімназія Пріорітет» (надалі ТОВ «Гімназія Пріорітет»)працюючи на посаді директора.

Наказом від 17 лютого 2020 року її звільнено з посади директора у зв`язку із втратою довіри за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України на підставі протоколу Зборів учасників ТОВ «Гімназія «Пріоритет» від 17 лютого 2020 року.

Вказувала, що звільнення з займаної посади відбулося незаконно, внаслідок підписання наказу про звільнення не уповноваженою на це особою, а також того, що за своїми функціональними обов`язками вона не є особою, яка безпосередньо обслуговує матеріальні цінності, договір про повну матеріальну відповідальність з нею не укладався, дій які давали б підстави втрати до неї довіри вона не вчиняла, а її діяльність на посаді директора не була предметом належного аудиту, звільнення сталося внаслідок зміни у складі засновників товариства.

Просила скасувати наказ від 17 лютого 2020 року про її звільнення, поновити її на роботі на посаді директора ТОВ «Гімназія Пріоритет», стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 лютого 2020 року до дня поновлення на роботі та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року позов задоволено частково.

ПоновленоОСОБА_1 на роботі на посаді директора ТОВ«Гімназія «Пріоритет».

Стягнутоз відповідача на користь позивача 15 585 грн. 44 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 18 лютого 2020 року по 16 червня 2020 року включно з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів та 1 000 грн. компенсації моральної шкоди.

Не погоджуючись із судовим рішення, т.в.о. директора ТОВ«Гімназія «Пріоритет» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначає, що місцевим судом було невірно встановлено обставини справи та не досліджено надані докази в повному обсязі.

Посилається на те, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора протиправними діями завдала значної шкоди ТОВ «Гімназія «Пріоритет» і її подальше перебування на посаді директора створювало загрозу його банкрутству.

Вважає, що звільнення відповідача з займаної посади у зв`язку із втратою довіри є законним та обґрунтованим.

У відзиві на апеляційну ОСОБА_1 вказує, що до її посадових обов`язків не належало обслуговування матеріальних цінностей, а тому вважає доводи відповідача необґрунтованими.

Зауважує, що до моменту звільнення не створювалась ревізійна комісія, яка б виявила втрату або можливість втрати матеріальних цінностей.

Підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

У судовому засіданні позивач та представник ТОВ «Гімназія «Пріоритет» пітримали свої позиції.

Інші учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено підстав розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , як директором ТОВ «Гімназія Пріоритет» за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а саме втрати довіри.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням чергових загальних зборів учасників ТОВ «Гімназія Пріоритет» від 24.10.2017 року, оформлених протоколом № 39 вирішено призначити директором ТОВ «Гімназія Пріоритет» ОСОБА_3 з 25.10.2017 року строком на три роки (т.1 а.с. 7)

Згідно наказу ТОВ «Гімназія Пріоритет» № 123-к від 24.10.2017 року про призначення директора, на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.10.2017 року, протоколу зборів учасників ТОВ «Гімназія Пріоритет» № 39 від 24.10.2017 року, ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків директора ТОВ «Гімназія Пріоритет» (т. 1 а.с. 6).

Наказом ТОВ «Гімназія Пріоритет» № 227-к від 17.02.2020 року звільнено ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Гімназія Пріоритет» за п. 2 ст. 41 КЗпП України за недовіру 17.02.2020 року на підставі протоколу збору учасників ТОВ «Гімназія «Пріоритет» від 17.02.2020 року.

Як вбачається зі змісту цього наказу, його видано на підставі рішення господарського суду міста Києва від 02 липня 2019 року по справі № 910/3722/18, матеріали якої відносно діяльності директора ТОВ «Гімназія «Пріоритет» ОСОБА_1 дають обґрунтовану підстави підозрювати її у скоєнні в складі злочинної групи осіб за попередньою змовою кримінальних злочинів, внаслідок яких стало привласнення цими особами корпоративних прав, які належать учасникам ТОВ «Гімназія «Пріоритет», а також враховуючи нанесення значних збитків ТОВ «Гімназія «Пріоритет» через зменшення контингенту дітей за період виконання ОСОБА_1 обов`язків директора в декілька раз.

Підписано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади директора представником учасника ТОВ «Гімназія «Пріоритет» - ОСОБА_2 (т.1 а.с. 8).

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпПУкраїни).

Розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом, тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 520/7491/16.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП України, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги ст. 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Звільнення з підстав втрати довіря (п. 2 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з норм чинного трудового законодавства та судової практики, роботодавцю для звільнення працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, за ст. 41 п. 2 КЗпП України, достатньо вчинення умисно або необережно таких дій, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Згідно із п.3.1. Статуту ТОВ «Гімназія «Пріоритет» (в редакції від 14 червня 2019 року) метою діяльності Товариства є отримання прибутку шляхом здійснення підприємницької у тому числі зовнішньоекономічної діяльності та наступного розподілу притку між її учасниками, реалізація економічних та соціальних інтересів трудового колективу на основі отриманого прибутку.

Відповідно до п.12.10.4 Статуту ТОВ «Гімназія «Пріоритет» (в редакції від 14 червня 2019 року) виконавчий орган товариства є одноосібний. Назвою одноосібного виконавчого драгуну є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва.

Відповідно до п.12.10.2 Статуту ТОВ «Гімназія «Пріоритет» (в редакції від 14 червня 2019 року) до компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства.

Відповідно до п.12.10.2 Статуту ТОВ «Гімназія «Пріоритет» (в редакції від 14 червня 2019 року) члени наглядової ради товариства та члени виконавчого органу товариства несуть відповідальність перед товариством за збитки, заподіяні товариству їхніми діями або бездіяльністю.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що директор, є такою посадовою особою, яка обслуговує грошові цінності ТОВ «Гімназія «Пріоритет», вказане сторонами не спростовується.

У відповідності до наказу про звільнення від 17 лютого 2020 року недовіра до ОСОБА_1 в учасників ТОВ «Гімназія «Пріоритет» виникла у зв`язку із підозрою в здійсненні неправомірних дій, наслідком яких стало привласнення корпоративних прав товариства, а також враховуючи нанесення значних збитків ТОВ «Гімназія «Пріоритет» через зменшення контингенту дітей за період виконання ОСОБА_1 обов`язків директора в декілька раз.

В судовому засіданні представник ТОВ «Гімназія «Пріоритет» зазначив, що ОСОБА_1 була секретарем загальних зборів товариства, на яких було перерозподілено частки учасників товариства, вказані рішення загальних зборів були визнані недійсними рішенням господарського суду міста Києва від 02 липня 2019 року.

Зауважував, що та обставина, що ОСОБА_1 була секретарем загальних зборів товариства, наслідком яких стало привласнення корпоративних прав товариства, та які були проведені з порушеннями, являється підставою для втрати до позивача довір`я.

Колегія суддів приходить до висновку, що звільнення позивача за ст. 41 п. 2 КЗпП України є цілком обґрунтованим та законним, у зв`язку із чим, наказ «Про звільнення ОСОБА_1 », є таким, що виданий з дотриманням норм чинного законодавства України, оскільки встановлено, що позивачка, як директор товариства обслуговувала грошові цінності, а втрата власника або уповноваженего ним органу до неї довір`я є достатньою підставою для її звільнення.

Апеляційний суд зауважує, що посилання відповідача на те, що на момент її звільнення не було підтверджено належними доказами факту нанесення збитків ТОВ «Гімназія «Пріоритет» її діями не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки необхідність у встановленні вказаної обставини відсутня, оскільки відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України роботодавцю для звільнення працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, достатньо вчинення умисно або необережно таких дій, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір не повно дослідив обставини справи, та прийшов до помилкового висновку.

Оскільки, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Гімназія «Пріоритет» підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гімназія «Пріоритет» задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гімназія «Пріоритет», третя особа ОСОБА_2 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «01» грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: