Справа № 2-290/1999
У Х В А Л А

04.12.2020 року смт. Покровське Покровського району

Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єдаменко І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Котляревської А.М.,

Заявника ОСОБА_1 .

Представник заявника ОСОБА_2 .

Свідка ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі 2-290/1999 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

встановив:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 1999 року, а саме накладення арешту на все особисте майно ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що в провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа № 2-290/1999 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. У позовній заяві ОСОБА_4 звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все особисте майно ОСОБА_1 .

Суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області Панченко А.М., на підставі вказаної заяви було винесено ухвалу від 08.10.1999 року про накладення арешту в якості забезпечення позову.

Накладення арешту було виявлено ОСОБА_1 випадково, 08.09.2020 року під час реєстрації права власності на земельну ділянку, яке включено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, запис за № 3915269 від 19.10.2006 року .

Згідно листа Покровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 19000/13.39-47 від 18.09.2020 року, який надано ОСОБА_1 , згідно якого на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 моральну та матеріальну шкоду в загальному розмірі 10 314 грн.

У зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_4 16.02.2003 року (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 18.03.2003р), державним виконавцем 04.03.2003 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Зазначене виконавче провадження було завершене в 2006 році, фактично знищене у зв`язку із закінченням строків його зберігання. Відповідно вказаного вище листа зазначено, що згідно інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що будь які відкриті провадження, де боржником є ОСОБА_1 , станом на 18.09.2020 року по Україні відсутні. Заява обґрунтована тим, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження на земельну ділянку, у зв`язку з чим заявник не може повноцінно розпоряджатися належним йому майном, що порушує його права на розпорядження власністю гарантовані Конституцією України.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву про скасування заходів забезпечення позову та зазначили, що до матеріалів справи було додано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, квитанція про сплату судового збору в розмірі 144,50 грн., лист завідувача Покровської державної нотаріальної контори про надання інформації від 26.10.2020 року № 21873/13.39-47, які вказують на даний час про відсутність підстав для існування арешту майна.

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Грошові кошти, внесені відповідачем (іншою особою) на рахунок суду з метою забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, підлягають поверненню відповідачу (іншій особі), який здійснив таке забезпечення, протягом п`яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду про повну відмову в позові або ухвалою суду про залишення позову без розгляду або закриття провадження.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, скасовуються у разі відмови у розгляді такої справи або припинення її розгляду міжнародним комерційним арбітражем, третейським судом, ухвалення ними рішення про відмову в задоволенні позову, припинення участі або невчинення особою, за заявою якої забезпечено позов, дій щодо участі в арбітражному, третейському розгляді, або з інших підстав, що свідчать про втрату необхідності у забезпеченні такого позову.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.1999 року було накладено арешт на індивідуальне майно ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.1999 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8404 грн. 65 коп. та відшкодування моральної шкоди 6000 грн., всього 14404 грн. 65 коп., а також судовий збір в рахунок Держави в сумі 515 грн. 73 коп. (а.с. 90, 91-94, 98-99).

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.1999 року було внесено до рішення суду виправлення в частині стягнення матеріальної шкоди 4314 грн. 65 коп., а всього стягнуто 10314 грн. 65 коп. (а.с. 97).

Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 17.01.2000 року було змінене рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди і стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 2889 грн. 65 коп. та судовий збір в сумі 144 грн. 50 коп., а в іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 111-112).

07.02.2000 року Покровський районний суд Дніпропетровської області направив до Покровського відділу юстиції 2 виконавчі листи про відшкодування шкоди та стягнення державного мита (судового збору) в прибуток держави (а.с. 113).

Згідно відповіді Покровського РВДВС Південно-Східного МРУМЮ (м. Дніпро) від 18.09.2020 року № 19000/13.39-47 вбачається, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-290 виданого 17.01.2000 року Покровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 моральну та матеріальну шкоду в загальному розмірі 10314 грн. У зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_4 16.02.2003 року державним виконавцем 04.03.2003 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Будь-якої іншої інформації надати неможливо, у зв`язку із знищенням вказаного виконавчого провадження в 2006 році (а.с. 119).

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - № 224854784 від 21.09.2020 року видно, що дійсно існує обтяження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 за ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.1999 року (а.с. 120-121).

Суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви виходячи з такого.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Разом з тим, матеріали справи та надані заявником і його представником докази не містять відомостей про реальне виконання рішення суду.

При розгляді заяви про скасування забезпечення позову, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, скасування заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку про необхідність відмови в скасуванні забезпечення позову.

Закриття виконавчого провадження з підстав смерті стягувача не є за своєю правовою природою фактом виконання рішення суду. До того ж, зі смертю стягувача не припинився обов`язок виконання рішення у боржника, що прямо передбачено нормами як ЦК України так і ЦПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до інформації Покровської державної нотаріальної контори від 26 жовтня 2020 року, спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_4 , заведена у Покровській державні нотаріальній конторі 02 серпня 2003 року за № 404/2003, за заявою брата померлого ОСОБА_3 . Інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини ( а.с. 144)

Будь-яка інша інформація щодо інших спадкоємців, обсягу прийнятої спадщини та інших необхідних доказів того, що саме ОСОБА_3 є таким, що прийняв спадщину та має право на розпорядження майновими правами, що належали померлому стягувачу в матеріалах справи відсутні.

Під час судового засідання сам ОСОБА_3 повідомив, що не пам`ятає чи приймав спадщину іі обсяг, пояснив, що на той час були живі батьки спадкодавця, а також зазначив що йому взагалі було невідомо про проведене стягнення на користь брата.

Відтак, суд критично ставиться до показань, наданих у судовому засіданні ОСОБА_3 про те, що він жодних претензій до заявника не пред`являє, звертатися до суду із заявами про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також про видачу дубліката виконавчого листа не бажає та жодним чином не заперечує проти зняття арешту з майна заявника.

Отже, діюче законодавство не передбачає чітко визначеного алгоритму та не надає реальної можливості зняття арешту з майна, накладеного в якості заходу забезпечення виконання судового рішення без його реального виконання. Разом із тим, заявник не позбавлений можливості звернутися до суду з позовними вимогами про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, з наявних матеріалів справи не вбачається реального виконання рішення суду, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Тобто, підстави, що зумовили накладання арешту на майно боржника не усунуті, будь-яких доказів саме повного, а не часткового виконання рішення суду не надано, а отже зняття арешту з нерухомого майна без доказів виконання рішення суду є неправомірним.

Незважаючи на знищення виконавчого провадження, суд вважає, що спадкоємці мають право на подання заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (ст. 433 ЦПК України) та видачу дубліката виконавчого листа, оскільки вказані дії не обмежені будь-якими процесуальними строками.

При цьому сам заявник також може звернутися до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, що має бути безумовною підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи неподання заявником вказаних доказів та відомостей, суд позбавлений можливості вирішити питання про правомірність вимог заявника про скасування забезпечення позову, оскільки цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про скасування забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення про задоволення позову.

Також, суд враховує що заявник не скористався правом на заміну одного заходу забезпечення іншим для забезпечення співмірності обмеження права заявника мирно володіти своїм майном.

Крім того суд, при винесенні рішення зазначає, що забезпечення права мирно володіти своїм майном у вказаній справі може бути реалізовано у позовному провадженні шляхом подання відповідного позову про звільнення майна з-під арешту, під час якого є процесуально можливим встановлення певних фактів, збирання ( витребування доказів), допит свідків тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-290/1999 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Невідкладно після набрання ухвалою законної сили примірник ухвали підлягає направленню заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Суддя І.В. Єдаменко