Справа № 419/1337/19
Провадження № 22-ц/810/632/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження,

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на заочне рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2019 року, ухваленого Новоайдарським районним судом у складі: судді Мартинюка В.Б. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя,

в с т а н о в и в:

13 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з вказаним позовом, який мотивував тим, що 18 серпня 1990 року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне проживання сторони припинили у червні 2018 року та 23 жовтня 2018 року рішенням суду шлюб розірваний.

При розірванні шлюбу питання щодо розподілу майна між ними не ставилось та не з`ясовувались.

За час сумісного життя у шлюбі було набуто (придбано) спільне майно, крім іншого, зокрема:

1. Трикімнатна квартира, загальною площею 64,4 м2, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Тихановою Л.В. Оціночна вартість квартири складає 243 600,00 грн;

2. Житловий будинок, загальною площею 35,4 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який придбаний на підставі договору міни від 01.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом. Оціночна вартість будинку складає 219 200,00 грн;

3. Земельна ділянка, площею 0,0780 га, цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Оціночна вартість земельної ділянки складає 24 500,00 грн.

Оскільки добровільно сторони не вирішили питання про розподіл спільно нажитого майна, за розв`язанням вказаного спору позивачка змушена звертатися до суду із вимогами про поділ зазначеного вище майна.

Зважаючи на те, що зазначене нерухоме майно придбано нею та відповідачем під час перебування у шлюбі, а також враховуючи, що вартість житлового будинку та земельної ділянки під ним складає 243 700 гривень та приблизно дорівнює вартості квартири, що складає 243 600 гривень, вважає правомірним виділення в натурі на користь позивачки квартири, а на користь відповідача - житлового будинку та земельної ділянки під ним без додаткових грошових компенсацій.

Заочним рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Здійснено поділ спільно нажитого під час шлюбу майна наступним чином:

- виділено у власність ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , трикімнатну квартиру, загальною площею 64,4 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 оціночною вартістю 243 600,00 грн шляхом визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя та припинено за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на вказану квартиру,

- виділено у власність ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , житловий будинок, загальною площею 35,4 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , оціночною вартістю 219 200,00 грн та земельну ділянку площею 0,0780 га, цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , оціночною вартістю 24 500,00 грн шляхом визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя та припинено за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на вказані житловий будинок та земельну ділянку.

Стягнуто з ОСОБА_2 недоплачений судовий збір на користь держави у розмірі 4104,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з посиланням на застосування до спірних відносин вимог ст.ст. 60-61, 63, 68-70 СК України та виходячи із рівності часток подружжя, вартості спірного майна, вважав запропонований позивачем варіант поділу майна таким, що відповідає принципу рівності часток сторін.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 10 серпня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач вважає рішення суду таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону в повному обсязі, оскільки під час відкриття провадження у справі суд не звернув уваги на відсутність ціни позову, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, неповну сплату судового збору за подання позовної заяви і судом не вирішено питання про розстрочку, відстрочку або звільнення позивача від його сплати; надані позивачем звіти про оцінку нерухомого майна є необ`єктивними, оскільки вартість квартири набагато більша ніж вартість неліквідних будинку та земельної ділянки, а відповідач був позбавлений права заявити клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення дійсної вартості майна на час розгляду справи, тому не заперечуючи проти поділу майна подружжя, відповідач вважає, що поділ має бути проведений шляхом визначення частини в ідеальних долях від загального обсягу спільного майна, тобто по Ѕ квартири, будинку та земельної ділянки кожному з подружжя.

Тому просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

На апеляційну скаргу відповідача позивачем надано відзив, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, за своїм змістом ці доводи носять декларативний характер та є роздумами над тим, як залишити все по-старому, задовольнивши в такий спосіб свої права та грубо порушити майнові права позивачки при розподілі вказаних об`єктів.

Апеляційне провадження у справі відкрито 10 вересня 2020 року, ухвалою суду від 22 вересня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 13 жовтня 2020 року о 14.30 год, у зв`язку із перебуванням у відпустці суддів Лозко Ю.П., Кострицького В.В. розгляд справи призначений на 03 листопада 2020 року о 12-й. 03 листопада 2020 року справу відкладено на 01.12.2020 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення позивачки про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної карги.

Представник позивачки ОСОБА_6 повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 5 статті 130 ЦПК України вважається врученням повістки і цій особі.

Вказане відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та ніким не оспорюється, що 18.08.1990 року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03.06.1993 року, актовий запис № 85 (а.с. 10), який розірвано рішенням суду від 23.10.2018 року.

За час сумісного життя у шлюбі було набуто наступне спільне майно:

- трикімнатна квартира, загальною площею 64,4 м2, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Тихановою Л.В. (а.с. 11-12). Оціночна вартість квартири згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 06.05.2019 року, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ФОН ОСОБА_7 , складає 243 600,00 грн. (а.с. 27-28);

- житловий будинок, загальною площею 35,4 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який придбаний на підставі договору міни від 21.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Тягній О.О. (а.с. 17-18). Оціночна вартість будинку, згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 06.05.2019 року, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ФОН ОСОБА_7 , складає 219 200,00 грн. (а.с. 29-30);

- земельна ділянка, площею 0,0780 га, цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії АБ № 456404 від 03.04.2006 року (а.с. 25). Оціночна вартість земельної ділянки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 06.05.2019 року, складає 24 500,00 грн (а.с. 31-32).

Спірні відносини виникли між сторонами приводу способу поділу спільного майна подружжя, яке позивач просить поділити в натурі відповідно до рівності часток подружжя, а відповідач наполягає на визнанні за кожною зі сторін права власності на 1/2 ідеальну частку без реального поділу і виділення майна в натурі.

У відповідності до статті 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України і сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі.

Під час судового розгляду справи суд провів розподіл спільного сумісного майна подружжя за запропонованим позивачкою варіантом, при цьому було вірно враховано призначення спірних квартири та житлового будинку, які мають однакове призначення саме як житла, а земельна ділянка має цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та є невід`ємною від житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд під час розгляду справ має керуватися такими засадами цивільного судочинства як змагальність та диспозитивність і розглядає цивільні справа не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК), і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК).

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Оскільки позивачем надано звіти про: експертну грошову оцінку спірної квартири за адресою: АДРЕСА_3 243600,00 грн (а.с. 27-28), житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 219200,00 грн (а.с. 29-30), земельної ділянки, наданої в приватну власність ОСОБА_1 площею 780 кв м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору за адресою: АДРЕСА_2 24500 грн. (а.с. 31-32), то вказані докази вірно взято судом до уваги як належні, допустимі, достовірні та достатні в розумінні вимог ст. 77-80 ЦПК України, та визначено частку кожного з подружжя у спірному майні як Ѕ від 487300 грн, що дорівнює 343650 грн.

З урахуванням вартості, цільового призначення майна та того, що жоден із подружжя фактично не користується спірним майном за призначенням, оскільки кожен мешкає в іншій місцевості, судом вірно проведено розподіл майна за запропонованим позивачкою варіантом та виділено в натурі позивачці квартиру вартістю 243600 грн, а відповідачу жилого будинку із земельною ділянкою загальною вартістю 243700 грн.

Колегія суддів також враховує неможливість поділу нерухомого майна в натурі відповідно до часток подружжя, оскільки спірна квартира складається із трьох житлових кімнат площею 10,5 кв м, 17,1 кв м, 13,9 кв м, а житловий будинок - з двох житлових кімнат площею 19,3 кв м та 7,1 кв м, і для вказаного висновку не потрібні спеціальні знання.

Доводи скарги в цій частині не спростовують правильних висновків суду, оскільки доказів іншої вартості майна відповідачем суду не надано, а його наполягання на залишенні нерухомого майна у спільній власності сторін та зміні форми такої власності зі спільної та часткову не сприятиме фактичному вирішенню спору.

Як не заслуговує на увагу і довід скарги про необ`єктивну оцінку вартості спірного майна та неналежність доказів оцінки спірного майна, оскільки інших належних та допустимих доказів відповідачем суду в наведеній частині не надано та не заявлено відповідні клопотання про проведення товарознавчих експертиз, а суд з власної ініціативи не вирішує вказані питання.

Доводи скарги про допущені судом процесуальні порушення під час відкриття провадження у справі щодо судових витрат не є самостійною підставою для скасування рішення суду, оскільки можуть бути вирішені під час розгляду справи у відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України. Вказане вирішено судом під час ухвалення рішення, та з урахуванням задоволення позову судові витрати стягнуто з відповідача.

Що стосується незазначення позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, то вказане має наслідком лише відмову суду такій особі у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого такою особою судового збору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 01 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: