Справа № 362/3651/20
Провадження № 2/362/2069/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2020 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона користується квартирою АДРЕСА_1 , право власності на яку не зареєстровано.

Зазначила, що вказаною квартирою вона користувалась разом із своєю матір`ю та із самого народження протягом 35 років проживала у ній та зареєстрована за вказаною адресою.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Відповідач надав заяву у якій не заперечив щодо предмета позову.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Постановою державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Хоменка С.А. від 03.06.2020 року № 315/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері на квартиру АДРЕСА_1 , оскльки правов власності на неї не зареєстровано (а.с. 10).

Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на факт її проживання у квартирі АДРЕСА_1 , протягом останніх 35-ти років.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Проте, в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, не підтверджено відповідними доказами факт того, що позивач протягом більше як десяти років добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти, з урахуванням приєднання до часу свого володіння усього часу, протягом якого спірним майном володіли особи, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довела ту обставину, на яку вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину того, що позивач протягом більше як десяти років добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти, з урахуванням приєднання до часу свого володіння усього часу, протягом якого спірним майном володіли особи, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Як наслідок, наведені за змістом позовної заяви доводи позивача щодо того, що позивач протягом 35-ти років добросовісно, відкрито і безперервно користується і володіє квартирою АДРЕСА_1 , суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом жодними фактичними доказами.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено існування передбачених цивільним законом підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки ним не доведено перед судом факту того, що позивач протягом більше як десяти років добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти, з урахуванням приєднання до часу свого володіння усього часу, протягом якого спірним майном володіли особи, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено факт того, що позивач протягом 35-ти років добросовісно, відкрито і безперервно користується і володіє квартирою АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 - 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду - 04 грудня 2020 року.