Справа 681/868/20
№ 2/688/628/20
Рішення

Іменем України

24 листопада 2020 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Мазур Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Березенської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача фізична особа-підприємець - ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області (далі Виконком Полонської міської ради), третя особа, яка не заявляє позовних вимог на стороні позивача ФОП ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації.

ОСОБА_1 , зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 годині 30 хвилин на офіційному сайті Виконкому Полонської міської ради за посиланням https:// pol-otg/gov/ua/news/ опубліковано і поширено недостовірну інформацію під заголовком: «Нездорові політичні амбіції, або ж звичайне хамство» наступного змісту: « ОСОБА_1 , будучи депутатом Полонської міської ради та маніакально мріючи про посаду міського голови, не дочекавшись передвиборчої кампанії, використовуючи бренд лідируючої політичної сили в Україні, до якої він не має жодного стосунку, обклеїв білборди, які розташовані в м.Полонному та орендуються його дружиною приватним підприємцем ОСОБА_2 , написами: з одного боку «МЕР», а з іншого боку «БРЕХУН!»(це напевне його основна життєва позиція, яку він хоче громоголосно (тому стоїть знак оклику) донести до виборця».

Вважає поширену інформацію фактичними твердженнями, які є недостовірними, та абсурдними та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Зокрема зазначив, що твердження «обклеювання» ним білбордів не доведено, оскільки відсутні будь-які докази, що він особисто обклеював білборди чи мав якесь відношення до їх обклеювання, така інформація є безпідставною і не достовірною. Крім того стверджує, що його дружина, яка є фізичною особою-підприємцем і може займатися рекламною діяльністю, але білборди, що нею орендуються, він не обклеював, оскільки між його дружиною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01.05.2020 року укладено договір про проведення рекламних кампаній, відповідно до якого остання мала право розміщувати рекламу на даному білборді і тому вважає дану інформацію недостовірною. Твердження, що він використовує бренд лідируючої сили в Україні та про його нездорові політичні амбіції, хамство та маніакальне мрійництво на його думку є безглуздими припущеннями, голослівними, що не мають доказів і такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що було порушено його особисті немайнові права на повагу до гідності та честі та недоторканість ділової інформації, просить суд спростувати недостовірну інформацію, яка була розміщена на офіційному сайті Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області від 12.06.2020 року о 14 год. 30 хв., шляхом розміщення інформації на офіційному сайті Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області у розділі «Новини» у вигляді текстового повідомлення з роз`ясненням, що поширена інформація на офіційному сайті від ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 год. 30 хв. за посиланням: https:// pol-otg/gov/ua/news/ про депутата Полонської районної ради ОСОБА_1 є повністю недостовірною та з публічним вибаченням перед депутатом Полонської районної ради ОСОБА_1 за поширення недостовірної інформації, стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору.

13 липня 2020 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 03 серпня 2020 року.

03 серпня 2020 року до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому Полонський міський голова зазначив, що Виконавчий комітет Полонської міської ради позов не визнає, оскільки на білборді, який згідно договорів №1,2,3, укладених між дружиною позивача - ОСОБА_2 та виконавчим комітетом Полонської міської ради від 01.01.2018 року використовує для розміщення зовнішньої реклами та зобов`язувалася не здавати місце розміщення реклами в суборенду без письмового дозволу Полонської міської ради та без переоформлення дозволу на розміщення реклами, було розміщено слова: з однієї сторони «Мер?», а з іншої сторони « ОСОБА_4 ». Вважає, що надруковане твердження на білборді принижує честь на гідність, розповсюджує неправдиву інформацію про міського голову, і тому відповідач мав право дати відповідь, у якій було висвітлено власну точку зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною.

05 жовтня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, та призначено справу до розгляду на 27 жовтня 2020 року, однак розгляд справи відкладався у зв`язку з хворобою представника відповідача.

24 листопада 2020 року сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про слухання справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Полонської міської ради від 11.09.2015 року № 1125 приватному підприємцю ОСОБА_2 надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами на трьох білбордах в АДРЕСА_1 , кожен загальною площею 36 кв.м.

На виконання вказаного рішення виконкому між ОСОБА_2 та виконавчим комітетом Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади укладено договори № 1,2,3 від 01.01.2018 року на право тимчасового користування місцями для розміщення об`єктів зовнішньої реклами. Згідно п. 3.5.3 даних договорів користувач білборду зобов`язаний не здавати місце розміщення зовнішньої реклами в суборенду без письмового дозволу Полонської міської ради і без переоформлення дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

На офіційному сайті Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади 12 червня 2020 року о 14 годині 30 хвилин за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 / НОМЕР_1 опубліковано інформацію під заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » наступного змісту: « ОСОБА_1 , будучи депутатом Полонської міської ради та маніакально мріючи про посаду міського голови, не дочекавшись передвиборчої кампанії, використовуючи бренд лідируючої політичної сили в Україні, до якої він не має жодного стосунку, обклеїв білборди, які розташовані в м.Полонному та орендуються його дружиною приватним підприємцем ОСОБА_2 , написами: з одного боку «МЕР», а з іншого боку « ОСОБА_5 »(це напевне його основна життєва позиція, яку він хоче громоголосно (тому стоїть знак оклику) донести до виборця».

З відзиву представника відповідача Полонського міського голови Ф.Скримського на позовну заяву вбачається, що дана публікація була опублікована на те, що на білборді, який використовує дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підставі договорів №1,2,3 про право тимчасового користування місцями для розміщення об`єктів зовнішньої реклами від 01 січня 2018 року було використано слова: з однієї сторони «Мер?», а з іншої сторони « ОСОБА_4 ». Вважає, що надруковане твердження на білборді принижує його честь та гідність і розповсюджує неправдиву інформацію.

Частиною другою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом із тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої ст.32 Конституції України, кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

У справі Lingens v. Austria (заява №9815/82, рішення від 8 липня 1986 року, п.п. 41, 46) ЄСПЛ сформулював загальні принципи свободи слова, зазначивши, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

На думку ЄСПЛ, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. ?...? Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу (доведення правдивості заяв) неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 19 постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позови про захист честі, гідності та/чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У свою чергу, судження є розумовим актом, який має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами як віра, впевненість чи сумнів.

Будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отримання результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Отже, чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлення оціночних суджень, так як вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Оціночні судження не підлягають спростуванню, а позивач має можливість захистити свої права через надане йому законодавством право на відповідь.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 24 жовтня 2018 року (справа №161/4052/16-ц) і від 18 вересня 2019 року (справа №359/8847/16-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Суд вважає, що у розумінні ст.277 ЦК України публікація на офіційному сайті Виконавчого комітету Полонської міської ради 12.06.2020 року під заголовком «Нездорові політичні амбіції, або ж звичайне хамство» не є інформацією, що підлягає судовому захисту шляхом її спростування, а є суб`єктивною думкою, що виражає ставлення того, хто говорить, й оцінити правдивість чи правильність такого висловлювання будь-яким шляхом неможливо.

Враховуючи характер використаних відповідачем мовних засобів, його висловлення у цій публікації не містить відомостей щодо подій та явищ, а тому це висловлення не відноситься до фактичних тверджень, не може бути перевірене на предмет його відповідності дійсності та не підлягає спростуванню.

Дане висловлення є оціночним судженням, сформованим на підставі суб`єктивного сприйняття Виконавчим комітетом Полонської міської ради поведінки позивача, який розмістив на білборді слова: з одного боку «МЕР», а з іншого боку «БРЕХУН!» . У справі відсутні дані про те, що це висловлення здійснено у брутальній, принизливій чи непристойній формі.

Зібрані докази не вказують на те, що висловлена Виконавчим комітетом Полонської міської ради думка призвела до порушення немайнових прав ОСОБА_1 , а тому заявлений ним позов є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Крім того, позивач у позовній заяві просить зобов`язати відповідача вибачитись перед ним депутатом Полонської районної ради за поширення недостовірної інформації.

Суд вважає дану позовну вимогу такою, що також не підлягає до задоволення, оскільки вона є похідною від першої позовної вимоги зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, оскільки за вищевикладених підстав така вимога не підлягає до задоволення.

Суд також зазначає, що він не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Така правова позиція міститься у Постанові ЦКС Верховного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 757/8834/16-ц.

Оскільки в позові відмовлено, тому на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 94, 277, 297 ЦК України, керуючись ст.ст. 89, 141, 258, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача фізична особа-підприємець - ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Полонським РВ УМВС України в Хмельницькій області 17 березня 1997 року; РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач - виконавчий комітет Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, адреса: м.Полонне, вул.Лесі Українки, 113 Хмельницької області, код ЄДРПОУ - 40220859.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача фізична особа -підприємець - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 03 грудня 2020 року.

Суддя: Н.В. Мазур