Справа 688/2938/20
№ 2/688/903/20
Рішення

Іменем України

25 листопада 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

12.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником вказаної квартири відповідно до договору дарування квартири від 16.06.2004 року. У даній квартирі зареєстровані він, їх сини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та відповідач, з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.02.2018 року розірвано. Оскільки відповідач з серпня 2016 року не проживає у вказаній квартирі, особистих речей і ній не має, за комунальні послуги коштів не сплачує, будь-які договірні відносини між сторонами також відсутні, просить усунути перешкоди в користуванні належною йому квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.10.2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 09 год. 00 хв. 25.11.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судововому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у ньому, та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала.

Вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши думку відповідача, викладенну у письмовій заяві, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Положеннями ст. 382 ЦК України передбачено, що об`єктом права власності особи може бути, зокрема, квартира.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння.

Як встановлено в суді, спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_1 та належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 16 червня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстрованого в реєстрі за № 757. Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Шепетівського БТІ №3886115 від 17.06.2004 року.

У спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 01 жовтня 2020 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2018 року, що набрало законної сили 05 квітня 2018 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та встановлено, що сторони разом не проживають з серпня 2016 року.

Згідно довідки від 06.10.2020 року, виданої головою будинкового комітету №11, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично тривалий час (близько 5 років) за вказаною адресою не проживає.

Даний факт підтвердила також допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка проживає разом із позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ствердивши, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає з 2016 року, житлом з того часу не користується, ним не цікавиться, особистих речей у ньому не має, добровільно змінила місце проживання, участі в його утриманні не примає.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі позивача, однак в ній не проживає з 2016 року, реєстрація відповідача у квартирі не дозволяє розпоряджатися нею на власний розсуд та значно обмежує законні права ОСОБА_1 , в тому числі на отримання житлової субсидії, тому порушене право позивача, як власника квартири, підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника квартири можуть бути усунені шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування цією квартирою.

Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов слід задовольнити, а відповідача ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 16.06.2004 року.

Керуючись ст.ст.12,13, 76-82, 141, 206, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2020 року.

Суддя: С.В. Козачук