Справа № 426/7143/20
Провадження № 22-ц/810/631/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , відповідач Сватівська районна державна адміністрація,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року, постановлену Сватівським районним судом Луганської області у складі: судді Кривої Ю.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про тлумачення одностороннього правочину: щодо його змісту, відповідності інституту юридичного правочину та визнання його нікчемним, недійсним, незаконним,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року позивачка ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про тлумачення одностороннього правочину: щодо його змісту, відповідності інституту юридичного правочину та визнання його нікчемним, недійсним, незаконним, в якому просила суд винести рішення про тлумачення судом одностороннього правочину відповідача РДА витягу з протоколу від 05.12.2019 № 19/19, який разом з такими ж ним заявлено за дійсний правочин, встановивши, що такий не породжує правових наслідків для позивача ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 , бо не є взагалі правочином та не має юридичної сили; винести рішення про скасування витягу з протоколу від 05.12.19 № 19/19 про визнання його таким, що не містить за змістом вимог подання позову та відібрання дитини, тобто не відповідає дійсності є недійсним, що витяг є також незаконним правочином за факту визнання самим відповідачем відсутності витоків джерел та підстав його існування, таких документів як адмін/рішення індивідуальної дії, протоколу з якого цей витяг № 19/19 виписано, і навіть підписного листа до протоколу.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року у відкритті провадження по цивільній справі позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про тлумачення одностороннього правочину: щодо його змісту, відповідності інституту юридичного правочину та визнання його нікчемним, недійсним, незаконним відмовлено; роз`яснено позивачу право звернення з даним позовом до Луганського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із цією ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та справу направити для відкриття провадження, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводами апеляційної скарги є те, що витяг з протоколу від 05.12.2019 № 19/19 не відповідає дійсним обставинам справи, якими є подання РДА позову про відібрання дитини з метою уникнути відповідальності лікарнею, з вини працівників якої позивач як породілля та її народжена в лікарні дитина захворіли на ВІЛ; протокол до оскаржуваного рішення РДА відсутній, тому оскаржувати до адміністративного суду нічого; оскаржуваний витяг не має статусу документу та не відповідає вимогам Діловодства ДСТУ 4163-2003; заявлена вимога відповідає способам захисту, передбаченим ст. 16 ЦК України; оскаржувана ухвала порушує право скаржниці на доступ до правосуддя; порушення норм процесуального права полягає в тому, що певний перелік питань суд має вирішувати у підготовчому судовому засіданні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В., склад колегії суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

Апеляційне провадження по справі відкрито 11 вересня 2020 року. Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 08 жовтня 2020 року о 12-й год. Судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у відрядження головуючого судді Назарової М.В., відкладено на 22 жовтня 2020 року о 12-й год. 22 жовтня 2020 року судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Назарової М.В., відкладено на 01 грудня об 11.30 год.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом перегляду по справі є ухвала про відмову у відкритті провадження по цивільній справі з огляду на порушення позивачем правил предметної юрисдикції, оскільки спір виник із публічно-правових відносин, однією із сторін яких виступає суб`єкт владних повноважень

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України, в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як убачається з матеріалів справи, предметом розгляду у цій справі є правомірність витягу з протоколу від 05.12.19 № 19/19 районної комісії з питань захисту прав дитини Сватівської районної ради Луганської області про відібрання дитини, який, на думку скаржниці, прийнятий в порушення вимог законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, тому має бути визнаний недійсним як правочин.

В преамбулі Постанови від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» йдеться про затвердження Типового положення про комісію з прав дитини».

Правовий статус комісій з прав захисту дитини регулюється Типовим Положенням про комісію з прав захисту дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, відповідно до п. 1 якого Комісія з питань захисту прав дитини (далі комісія) є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Сімейним і Цивільним кодексами України, Законами України Про місцеве самоврядування в Україні, Про охорону дитинства, Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей, Про освіту, Про соціальні послуги, Конвенцією ООН про права дитини, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також положенням про неї, розробленим відповідно до цього Положення ( п. 2).

Правовий статус органів опіки та піклування, їх завдання та функції визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), главою 19 Сімейного кодексу України (далі - СК України), Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за № 866 (далі - Порядок № 866).

За приписами п. 3 Порядку № 866 органами опіки та піклування є (…) виконавчі органи сільських рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо (…) позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, оскаржуваний витяг з протоколу районної комісії з питань захисту прав дитини, який є дорадчими документами та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такі висновок та рішення не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оспорюваного витягу з протоколу комісії з питань захисту прав дитини, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

З огляду на викладене та враховуючи, що оскаржуваний витяг складений відповідною комісією з питань захисту прав дитини на реалізацію саме положень СК України для вирішення питання судом щодо подальшої долі дитини, колегія суддів вважає, що у даному випадку вказаний орган районна комісія з питань захисту прав дитини - не як суб`єкт владних повноважень.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з … сімейних відносин.

Суд установив, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання сімейних прав та захисту інтересів малолітньої дитини позивачки, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, оскаржувані дії відповідача безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і не мають обов`язкового характеру.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17.

Враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про допущені судом порушення норм процесуального права є слушними.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, тому наявні підстави для скасування ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 01 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: