КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
==================================================================
Провадження №22-з/824/946/2020 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О. Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

03 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі судді Таргоній Д.О. вирішуючи питання про виправлення описки в ухвалі Київськогоапеляційного суду від 21 липня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описок в ухвалі Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року задоволено частково.

Виправлено в абзаці четвертому мотивувальної частини ухвали від 02 липня 2020 року про повернення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання ухвали Київського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості допущену описку, зокрема зазначено правильний поштовий індекс «03150».

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про виправлення описок в ухвалі Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року відмовлено.

ОСОБА_1 подав заяву про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року.

Заяву обґрунтовував тим, що судом апеляційної інстанції при написанні ухвали допущено описку, а саме: у абзаці четвертому резолютивної частини ухвали зазначено, що «ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає», замість «ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали».

Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановлюється ухвала.

Дослідивши зміст заяви приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

При цьому описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини судового рішення, оскільки в цьому випадку будь-яка описка має істотне значення, тому що може утруднити його виконання. Не є описками помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 учасники справи мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення.

Порядок оскарження ухвал про внесення виправлень в процесуальні ухвали суду законодавством не передбачено.

Таким чином, при постановленні ухвали від 21 липня 2020 року судом вірно зазначено про відсутність передбачених законом підстав для її оскарження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до апеляційного суду з заявами про виправлення описок в ухвалах апеляційного суду, роз`яснення ухвал та розстрочку виконання ухвал.

Зміст таких заяв та систематичний характер їх подання ОСОБА_1 свідчить про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами та бажання затягнути виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Разом з тим, згідно з ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства (ч. 2 ст.121 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, положеннями ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , діючи особисто, подає заяви про виправлення описок, що не є описками, чим демонструє явне зловживання процесуальними правами та нехтування процесуальними обов`язками.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії ОСОБА_1 вчиняються з метою перешкоджання судочинству, спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволікання у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 4 ст.44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом

Згідно з ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (п.2 ч.1 ст.148 ЦПК України).

У випадку повторного чи не одноразового зловживання процесуальними правами суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.148 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що в ухвалах апеляційного суду від 11 грудня 2019 року, від 17 грудня 2019 року було попереджено відповідача щодо подальшого зловживання правами на оскарження та роз`яснено наслідки такого зловживання, передбачені ст.148 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в сумі 4204 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність застосування до відповідача заходу процесуального примусу у виді накладення штрафу у розмірі трьох розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6306 грн., у звязку із вчиненням ним неодноразового зловживання своїми процесуальними правами, зафіксованого у вищезазначених ухвалах Київського апеляційного суду.

Згідно з ч.5 ст.148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись ст.ст. 44, 143, 144, 148 269, 381 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Київськогоапеляційного суду від 21 липня 2020року залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в сумі 6 306 (шість тисяч триста шість) гривень 00 копійок.

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання в частині стягнення штрафу становить три місяці, починаючи з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала апеляційного суду в частині відмови в задоволенні заяви набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Ухвала апеляційного суду в частині стягнення штрафу набирає законної сили з дня її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Боржник: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , дата, місяць та рік народження - невідомий.

Стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; отримувач коштів: УК у Печерському районі/Печерський р-н/21081100; код отримувача , банк отримувача: казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Суддя Д.О. Таргоній