ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 645/7796/19

провадження № 22-ц/818/3942/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хорошевського О.М.

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Харківська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 червня 2020 року, постановлене суддею Федоровою О.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просила визнати її наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що з 2002 року вона почала постійно мешкати за вказаною адресою відразу після укладення шлюбу із своїм чоловіком ОСОБА_2 якого було визнано наймачем цієї квартири згідно з рішенням виконавчого комітету Фрунзенської міської ради м. Харкова від 21.10.2003 року № 234/4 після смерті його матері (основного квартиронаймача).

За час шлюбу у них народилися дві доньки ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які також постійно мешкають за вказаною адресою від самого народження і до теперішнього часу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_5 .

З 2002 року і до сьогодні позивач продовжує разом з дітьми проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , проте вони проживають за цією адресою без відповідної реєстрації місця проживання, утримуючи квартиру та сплачуючи комунальні послуги за користування квартирою.

Позивач 29.10.2019 року звернулася до Харківської міської ради з відповідною заявою про визнання її наймачем вказаної двокімнатної квартири та про зміну договору найму, у відповідь на яку Департаментом житлового господарства Управління обліку та розподілу житлової площі Харківської міської ради для вирішення вказаного питання було запропоновано їй звернутися до Центру надання адміністративних послуг із зазначенням переліку документів, які необхідно надати, серед яких є і довідка про відсутність заборгованості по квартирній платі.

Звернувшись 02.12.2019 року до працівників дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» з проханням надати Виписку з особового рахунку (інформації щодо заборгованості по квартирній платі) по вказаній квартирі, позивачці було в усній формі відмовлено із посиланням на те, що вона не є наймачем вказаної квартири та не зареєстрована в ній.

Також, на офіційному веб-сайті Харківської міської ради в мережі Інтернет на сторінці Центру надання адміністративних послуг (https://dozvil.kh.ua/service/zmina_dogovoru najmu zhitlovogo primishhennya.html) розміщено перелік необхідних документів, серед яких є Виписка з особового рахунку (інформації щодо заборгованості по квартирній платі), а її ненадання є підставою для відмови у наданні адміністративної послуги.

Також, на вказаному сайті визначено, що категорія заявників - мешканці, які зареєстровані в м. Харкові. Отже, позивач вважає, що вона з об`єктивних підстав не може скористатися послугами Центру надання адміністративних послуг для зміни договору найму, та не має можливості отримати Виписку з особового рахунку (інформації щодо заборгованості по квартирній платі), оскільки не зареєстрована в м. Харкові, а відсутність вказаної Виписки (інформації) є підставою для відмови у наданні адміністративної послуги. Такі обставини, на думку позивача, є підставою для захисту її порушених прав в судовому порядку.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 червня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом не взято до уваги звернення до Харківської міської ради із заявою про визнання її наймачем квартири. Неодноразові звернення до працівників дільниці №56 КП «Жилкомсервіс» з проханням видати випуску, витребування судом такої інформації за ухвалою були проігноровані неодноразово. Вважає, що нею було отримано відмову у визнані її наймачем квартири, оскільки ХМР проігнорувала її заяви.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивач не отримувала відмову від Харківської міської ради з питання щодо визнання її наймачем квартири АДРЕСА_3 . Посилання позивача на те, що вона позбавлена можливості звернутися до Центру надання адміністративних послуг для зміни договору найму через відсутність необхідних документів, оскільки вона не зареєстрована у м. Харкові, не доведено належними та допустимими доказами, які б свідчили про неможливість отримати останньою такі документи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає з огляду на таке.

Розглядом справи встановлено, що 22 жовтня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції зроблений відповідний актовий запис № 1315. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с. 9).

Рішенням виконавчого комітету Фрунзенської міської ради м. Харкова від 21.10.2003 року № 234/4, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано наймачем квартири АДРЕСА_3 , після смерті його матері ОСОБА_8 (основного квартиронаймача) (а.с. 12).

Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 07.03.2003 року та серії НОМЕР_2 від 16.09.2011 року, відповідно (а.с. 16, 19).

02 червня 2019 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (Свідоцтво про смерть від 05.06.2019 року, Серія НОМЕР_3 ) (а.с. 11).

Після смерті чоловіка вона продовжує проживати в квартирі АДРЕСА_3 до цього часу.

Згідно з довідкою виконкому Чупахівської селищної ради за №2647 від 23.10.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані, але жодного дня не проживали за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 22).

З довідки Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 145 Харківської міської ради Харківської області від 03.10.2019 року за №№ 170, 171, які свідчать про навчання дітей позивача у вказаному навчальному закладі, а також довідку Міської дитячої поліклініки № 7 Харківської міської ради від 02.10.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігаються у вказаній медичній установі з дня народження за адресою проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 23, 24).

Крім того, факт постійного проживання позивачки з 2002 року за цією адресою підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили також, що після смерті чоловіка позивача ОСОБА_5 , в квартирі АДРЕСА_3 залишились проживати його дружина ОСОБА_1 , та доньки ОСОБА_12 , 2003 року народження, та ОСОБА_4 , 2011 року народження.

Позивач 29.10.2019 року звернулася до Харківської міської ради з відповідною заявою про визнання її наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та про зміну договору найму, замінивши померлого наймача її померлого чоловіка ОСОБА_5 на нового наймача - її, як члена його сім`ї (дружини) (а.с. 29).

Згідно з відповіддю від 25.11.2019 року за № Г-10-44162/0/1-19-8301/0/232-19 Департаментом житлового господарства Управління обліку та розподілу житлової площі Харківської міської ради для розгляду питання щодо визнання позивачки наймачем житлової площі після смерті чоловіка ОСОБА_5 їй було запропоновано звернутися до районного за місцем мешкання або міського Центру надання адміністративних послуг, згідно із Законом України «Про адміністративні послуги», де необхідно надати наступні документи: 1) Заява, підписана заявником та усіма дорослими членами сім`ї; 2) Ордер на займане житло, або рішення виконавчих органів, на підставі якого зайнято житлове приміщення; 3) Копія паспортів всіх дорослих членів сім`ї зареєстрованих в конкретній кімнаті (квартирі) відповідно та копії свідоцтв про народження дітей; 4) Копії кодів на всіх членів сім`ї; 5) технічний паспорт на житло (оригінал та копія); 6) Довідка про відсутність заборгованості по квартирній платі; 7) Копія свідоцтва про одруження; 8) Копія свідоцтва про смерть (у разі смерті попереднього наймача), або документу, який підтверджує, куди саме вибув попередній наймач.

Також повідомлено позивачеві, що Департаментом житлового господарства Управління обліку та розподілу житлової площі Харківської міської ради зможе повернутися до розгляду її звернення з урахуванням зазначених документів (а.с. 31).

З листа Адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 27.11.2019 року за № Г-8-738/0/174-19.02-28, яка надала аналогічну відповідь на її звернення, а також в цьому листі міститься посилання на офіційний веб-сайт Харківської міської ради в мережі Інтернет на сторінці Центру надання адміністративних послуг, на якому розміщено перелік необхідних документів та інша інформація.

03.12.2019 року позивач звернулася із заявою до Дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» про надання, зокрема, Виписки з особового рахунку (інформації щодо заборгованості по квартирній платі) по квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 34, 35). Проте відповідь на вказане звернення не отримала.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року витребувано від Дільниці № 56 КП "Жилкомсервіс", розташованої за адресою: 61171, м. Харків, Салтівське шосе, буд. 242Г, належним чином засвідчену копію Акту про обстеження 24.09.2019 року двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , складеного працівниками дільниці № 56 КП "Жилкомсервіс" (майстром дільниці - Ковтун Л.Б. та бухгалтером дільниці № 56 - ОСОБА_13 )

Судова колегія звертає увагу, на те, що ухвала не була виконана. На багаторазові звернення суду про необхідність виконання ухвали суду відповіді не надходило.

Згідно вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести у суді ті обставини на які вона посилається.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ч.1,2,3 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач вселився в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , до свого чоловіка як член сім`ї в 2002 році. Проживає у вказаній квартирі і по теперішній час разом із двома доньками, сплачує комунальні послуги, що підтверджується наданими сплаченими рахунками за житлово-комунальні послуги, утримує квартиру в належному стані, дбає про житло.

Наведені обставини в ході розгляду справи були підтверджені, як письмовими матеріалами справи, так і допитаними судом першої інстанції свідками.

Рішенням виконавчого комітету Фрунзенської міської ради м. Харкова від 21.10.2003 року № 234/4, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано наймачем квартири АДРЕСА_3 , після смерті його матері ОСОБА_8 (основного квартиронаймача) (а.с. 12).

Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 07.03.2003 року та серії НОМЕР_2 від 16.09.2011 року, відповідно (а.с. 16, 19).

ОСОБА_1 разом із двома доньками зареєстровані в АДРЕСА_4 .

Згідно з довідкою виконкому Чупахівської селищної ради за №2647 від 23.10.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані, але жодного дня не проживали за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 22).

Згідно свідоцтва про смерть від 05.06.2019 року, Серія НОМЕР_3 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_5 його дружина та доньки лишилися проживати у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Зважаючи на наявні докази в матеріалах справи та встановлені судом обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка ОСОБА_1 вселився у спірну квартиру на законних підставах, як члени сім`ї наймача (чоловіка) у 2002 р., вела спільне господарство з чоловіком, постійно проживала з ним, виховували двох доньок, до смерті останнього та проживає по теперішній час, сплачує комунальні послуги, доглядає за житлом.

Ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Враховуючи викладене, колегія суддів звертає увагу, що наявність реєстрації позивача у іншому житловому приміщенні, не свідчить про те, що особа, не набула права користування спірним жилим приміщенням. Факт реєстрації місця проживання позивача у іншому місті не спростовує твердження про зміну його фактичного місця проживання у серпні 2002 року. Будь яких доказів на спростування тих обставин, що позивач не проживав за вказаною адресою, а мешкала за місцем своєї реєстрації відповідачем надано не було.

Суду не надано будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 користувалась кв. АДРЕСА_3 без згоди її чоловіка ОСОБА_5 .

Надані позивачкою докази свідчать про те, що за життя свого чоловіка вона тривалий час користувалась спірною квартирою у цій квартирі також проживають діти подружжя.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 при подачі позову сплатила 384 грн 20 коп. судового збору (а.с. 1), при подачі апеляційної скарги - 1152 грн 60 коп. судового збору (а.с. 153). Враховуючи наявність підстав для задоволення позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 , з Харківської міської ради на її користь належить стягнути 1536,80 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 червня 2020 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 1536,80 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) гривень 80 ккоп судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.