Справа № 404/6813/20
Номер провадження 2-н/404/768/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року місто Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ), про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), аліментів на утримання малолітньої дитини -,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 162 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, яка визначає підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В заяві про видачу судового наказу вказано, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Положеннями частини п`ятої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На запит суду повідомлено, що інформація стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відділі реєстрації місця проживання особи Управління державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького, відсутня.

При цьому, частиною першою статті 28 Цивільного процесуального кодексу України визначено що, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з доданих до заяви копії паспорту заявника серії 53 0489549, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянкою Російської Федерації.

Відповідно до копії посвідки на постійне перебування ОСОБА_1 проживає в місті Софія, Республіка Болгарія.

Згідно з частиною першою та другою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

За частиною другою статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За правилами частини другої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З огляду на викладене, вирішуючи питання щодо заяви за участю іноземного елементу, зокрема, в частині визначення юрисдикції (підсудності), суд керується нормами Конституції України, Цивільного процесуального України, Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватно-правові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: зокрема якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року передбачено, що правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти.

Крім того, Україна є учасницею Гаазької конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та захист прав дітей, вчинена 19 жовтня 1996 року в місті Гаазі, на підставі Закону України про приєднання до Конвенції від 14.09.2006 року № 136-V. Частина перша статті 15 даної Конвенції визначає, що під час здійснення своєї юрисдикції органи Договірних Держав застосовують своє національне право. Відповідно до статті 5 вищевказаної Конвенції, юрисдикція щодо застосування заходів, які спрямовані на захист дитини, належить судовим або адміністративним органам Договірної Держави звичайного місця проживання дитини з урахуванням статті 7, у разі зміни звичайного місця проживання дитини на іншу Договірну Державу, юрисдикцію мають органи Держави нового звичайного місця проживання. Відповідно до статті 17 Конвенції здійснення батьківської відповідальності визначається правом держави звичайного місця проживання дитини. Якщо звичайне місце проживання дитини змінюється, то воно визначається правом держави нового звичайного місця проживання.

Зі змісту заяви та доданих до неї копій документів вбачається, що дитина народилася на території іншої країни, а саме «город Калининград, Россия», що підтверджується копією паспорту серія № 65№6576289 виданого на ім`я « ОСОБА_4 , дата рождения ІНФОРМАЦІЯ_5 ». А також вказаний факт підтверджується копією свідотцва про народження дитини серії НОМЕР_1 «дата видачі 28 січня 2020 р., місце державної реєстрації 93900005 Відділ реєстрації народжень управління ЗАГС адміністрації міського округа «Місто Калінінград».

Крім того, на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявник зазначає, що дитина мешкає з матір`ю. Даний факт підтверджується копією візи № НОМЕР_2 , Республіка Болгарія, 5001 Дозвіл на постійне перебуванняч № НОМЕР_3 , дата 13.07.2020 року.

З огляду на вищевикладене, пред`явлена заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів має вирішуватись компетентним судом держави постійного місця проживання дитини.

Таким чином, до заяви про видачу судового наказу застосовуються наслідки пункту 9 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, згдіно якого суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями правил підсудності.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 9 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ), у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на утримання малолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику положення частини першої статті 166 Розділу II Цивільного процесуального кодексу України, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою заявою в порядку, вставленому цим розділом, після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 02.12.2020 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка