Справа №201/6581/20
Провадження № 2/201/2605/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду в м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020р. МТСБУ звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою (а.с. № 3-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.08.2020р. було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч. 1 ст. 274 , ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 34).

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 09.05.2017р. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI ECLIPSE» н/з НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем «Opel VECTRA» н/з НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_3 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Opel VECTRA» та завдано матеріальних збитків власнику зазначеного транспортного засобу. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2017р. у справі №201/6901/17-п водія ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та звільнено за малозначністю вчиненого правопорушення від адміністративної відповідальності. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не була застрахована жодним чинним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також відсутні відомості, що ОСОБА_2 підпадає під норму п.13.1. ст. 13 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що звільняло б відповідача від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Внаслідок ДТП довіреній особі власника автомобіля «Opel VECTRA» н/з НОМЕР_2 завдано майнову шкоду, яка повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди або відповідальною особою. 03.08.2017р. із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ звернувся водій пошкодженого автомобіля «Opel VECTRA» ОСОБА_3 .

Згідно висновку про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ №59/06/17 від 16.07.2017р., вартість відновлювального ремонту складає 10 856 грн.27коп. з ПДФ, коефіцієнт фізичного зносу 0,7, вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає - 5 186 грн. 27коп. з ПДВ. 04.10.2017р. МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 4 754 грн.27коп., яка була перерахована ОСОБА_3 12.10.2017р. Крім того, розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди зазначеного страхового випадку понесених ОСОБА_4 склав 550 грн. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ отримало право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у зв`язку із ДТП, що відбулася з вини ОСОБА_2 , загальна сума яких складає 5 304 грн. 27 коп., які позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати в розмірі 2 102 грн.

Позивач в судове засідання 01.12.2020р. не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення (а.с. № 43). 24.09.2020р. до суду надійшло клопотання представника позивача Карпової Г.О. (діє на підставі довіреності від 12.06.2020р. а.с. №40), в якому представник позивача просила розгляд справи проводити без участі позивача за наявними у справі доказами, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити (а.с. №39).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 19.10.2020р. та 01.12.2020р. двічі поспіль не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, згідно відповіді ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 06.08.2020р. (а.с. №33) та адресою, зазначеної в постанові від 29.05.2017р., як адреса місця проживання відповідача (а.с.№6). Конверти із судовими повістками були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або « адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. №37, 38, 44, 45).

Крім того, про дату та час розгляду справи на 01.12.2020р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№46).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання двічі не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Отже, з урахуванням положень ч.ч.8, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дату та час слухання справи.

За таких обставин та на підставі ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд 01.12.2020р. розглянув справу за відсутності сторін (їх представників) та без технічної фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для винесення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (немає згоди представника позивача на заочний розгляд справи ні по тексту позову, ні по тексту заяви від 21.09.2020р. - а.с. № 3-5, 39).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

09.05.2017р. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI ECLIPSE» н/з НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем «Opel VECTRA» н/з НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_3 , спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2017р. у справі №201/6901/17-п водія ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та звільнено за малозначністю вчиненого правопорушення від адміністративної відповідальності (а.с. №6).

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, в результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_2 був пошкоджений автомобіль марки «Opel VECTRA» н/з НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_3 , який є довіреною особою власника автомобіля на підставі довіреності про розпорядження автомобіля (а.с. № 11) та цивільно-правова відповідальність якого була забезпечена договором ОСЦПВВНТЗ (страховим полісом) серія АК4705153, страховик ПрАт УАСК «АСКА2, терміном дії з 19.07.2016р. по 18.07.2017р. (а.с. №14).

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору ОСЦПВ (а.с.№13).

Згідно висновку про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ №59/06/17 від 16.07.2017р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу ТЗ «Opel VECTRA» н/з НОМЕР_2 складає 5 186 грн. 27 коп.; 4 754 грн. 27 коп. без складової ПДВ (а.с. №16-23).

Крім того, МТСБУ було сплачено 550 грн. за послуги експерта, що підтверджується платіжним дорученням №1259243 (а.с. № 27).

Завдана шкода особисто винуватцем ДТП потерпілому відшкодована не була. У зв`язку з чим, довірена особа власника пошкодженого автомобіля з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою від 03.08.2017р., яка зареєстрована МТСБУ за вх.25246 від 11.08.2017р. (а.с. №8).

У зв`язку з настанням події, передбаченої ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ №9338 від 11.10.2017р. а.с. №25) про відшкодування шкоди та виплачено довіреній особі власника автомобіля марки «Opel VECTRA» ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 4 754 грн. 27 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1260609 від 12.10.2017р. (а.с. №26)

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги звіт про оцінку № 59/06/17складений 16.07.2017р. по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу.

Згідно ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

Відповідно п.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату в розмірі 4 754 грн. 27 коп. потерпілій особі - ОСОБА_3 .

Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складає 4754 грн.27коп., а також послуг експерта у розмірі 550 грн., а загалом 5 304 грн.27коп.

Як зазначено в правовій позиції, висловленої ВСУ у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016р.: «Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 4 754 грн. 27 коп., а також послуг експерта у розмірі 550 грн., перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мав би до відповідача ОСОБА_2 , а відтак, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 35, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, правовою позицією, висловленою ВСУ у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016р., ст ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.4.ч.6 ст. 82, ст.ст. 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму понесених витрат в розмірі 5 304 грн.27коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.