справа № 208/7672/20
№ провадження 2-н/208/792/20
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2020 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліта С.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію, -

встановив:

Товариств з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію.

Як вбачається з довідки від 25.11.2020 р. відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам?янське міської ради, боржник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - померла.

Норми ст.ст. 46, 47 ЦПК України, передбачають здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи фізичними і юридичними особами, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді мають право фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті/.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.

Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якого до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки попередника і він продовжує у цивільному судочинстві участь останнього.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 2009 році - померла, тому її цивільна процесуальна правоздатність та дієздатність припинилася і вона не може бути стороною у цивільному процесі, тобто боржником у справі за заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексую.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 46, 47, 55, ст.ст. 186, 260, 261, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Відмовити у видачі у судового наказу за № 208/7672/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Похваліта С. М.