Справа № 588/1185/20
Провадження № 2/588/357/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Сумцова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЛАН-СК» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у липні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 21 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «ЛАН-СК» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав у відповідача нежитлову будівлю, яка розташована по АДРЕСА_1 . Державним реєстратором було відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на придбану нежитлову будівлю, оскільки договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено. Позивач неодноразово звертався до відповідача з питання належного нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але його прохання ігноруються відповідачем.

У зв`язку з наведеним представник позивача просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (складу) загальною площею 108 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був укладений 21 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЛАН-СК» та ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.08.2020 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.09.2020 було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову у зв`язку з відсутністю доказів належності на праві власності відповідачу нежитлової будівлі (складу) загальною площею 108 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яку він продав позивачу за спірним договором купівлі-продажу.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також представник позивача зазначив, що позивач звертався до відповідача з питання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але йому було відмовлено.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але подав заяву у якій просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з таких підстав.

Судом установлено, що 21 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «ЛАН-СК» та ОСОБА_1 було укладено письмовий договір купівлі-продажу за умовами якого позивач придбав у відповідача нежитлову будівлю, загальною площею 108 м.кв., яка розташована по АДРЕСА_1 , за ціною 24 000 грн. (а.с. 5).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Манченко О.О. позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю, яка розташована по АДРЕСА_1 , оскільки договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с. 6).

Із свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії СУ-XVIII №416 виданого Дернівською сільською радою вбачається, що ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК» має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Родіна» у визначеній частці розміром 382190 грн. (а.с. 7).

З технічного паспорта на нежитлову будівлю вбачається,що нежитлова будівля (склад), яка розташована по АДРЕСА_1 , має такі характеристики: цегляний фундамент; цегляні стіни; шиферну покрівлю; площа 109,8 м.кв. (а.с. 8-12).

Рішенням виконавчого комітету Дернівської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 21.03.2018 №13 нежитловій будівлі (споруді) склад, присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

З квитанцій до прибуткового касового ордера вбачається, що позивач сплатив відповідачу за нежитлове приміщення 24 000 грн. (а.с. 14).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що була уповноваженою особою по майновим паям. ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК» оплатило людям усі сертифікати після чого була проведена ревізія та було здійснено передачу майна. Адреси майна не визначалися. Загальними зборами співвласників приймалось рішення про виділення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір купівлі продажу житлового будинку /квартири/ або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, що встановлено ст. 657 ЦК України.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з договору купівлі-продажу укладеного між позивачем та відповідачем, сторони досягли згоди щодо усіх істотних його умов. Договір укладений у письмовій формі, але без нотаріального посвідчення.

Разом з тим, у судовому засіданні не було підтверджено належними та допустимими доказами правомірності відчуження відповідачем нежитлової будівлі (складу), який розташований по АДРЕСА_1 .

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62.

Відповідно до пункту 8 Порядку кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм, зокрема, шляхом об`єднання свого майнового паю з паями інших співвласників, отримання майна у натурі у спільну часткову власність та передання його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; або відчуження паю будь-яким способом в установленому законом порядку.

Згідно з пунктом 9 Порядку виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, серед іншого: визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв співвласникам; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність, та для виділення не витребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями.

Згідно пункту 15 Порядку при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення права власності на зазначене майно в установленому порядку.

Отже, виходячи з обставин установлених у ході судового розгляду, передумовою виникнення у відповідача права власності на відчужену нежитлову будівлю (склад), який розташований по АДРЕСА_1 мало б бути рішення зборів співвласників майнових паїв ТОВ Агрофірма «Родіна» про виділення із складу пайового фонду майна у натурі та передача такого майна за актом приймання-передавання з відповідною відміткою у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

У дослідженому у судовому засіданні свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії СУ-XVIII №416 виданому ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК» на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Родіна» вбачається відсутня відмітка про виділення майна в натурі.

Крім того, стороною позивача не надано доказів на підтвердження прийняття рішення зборів співвласників майнових паїв ТОВ Агрофірма «Родіна» про виділення із складу пайового фонду майна у натурі та передачі такого майна ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК» за актом приймання-передавання, зокрема нежитлової будівлі (складу), який розташований по АДРЕСА_1 .

Перелік викупленого майна згідно свідоцтва про право власності на майнові паї та перелік майна викупленого у співвласників ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК», які містяться в матеріалах справи (а.с. 38-39, 53) не є належними та допустимими доказами на підтвердження того, що майно, яке є предметом спору було виділено в натурі з дотриманням порядку передбаченого діючим на той час законодавством.

Таким чином, у судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є власником нежитлової будівлі (складу), який розташований по АДРЕСА_1 та мав право ним розпоряджатися.

Також суд при вирішенні справи по суті приймає до уваги правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1288цс17 від 06.09.2017, згідно якої однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЛАН-СК» про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Огієнко