КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2357/20
Провадження № 2/552/884/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю представника позивача адвоката Жаріна М.А., представника відповідача Шендрик С.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваагропромінвест» про визнання незаконним та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

26.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення учасника ТОВ «Полтаваагропромінвест» від 21.03.2019, наказу б/н від 20.03.2020 про його звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 91 803.77 грн, моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, він працював у відповідача з 01.08.2016 ттимчасово виконуючим обов"язків директора , за контрактом, на час перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, директора ОСОБА_2 до дня її фактичного виходу на роботу. На вимогу учасника товариства ОСОБА_3 він повідомив усіх учасників товариства про те, що 19.02.2019 будуть скликані позачергові збори товариства . Він не був присутнім на зборах, так як хворів, але йому відомо, що інший учасник товариства ( не зазначено прізвище) не був належним чином повідомлений про час і місце проведення позачергових зборів, а тому збори, які відбулись 19.02.2019 , та на яких прийняте рішення про його звільнення у березні 2019 є неправомочним. Його звільнили з роботи 22.03.2019 у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору, а саме у зв`язку з виходом на роботу 23.09.2019 директора ОСОБА_2 , повідомлення про його звільнення було доставлено кур`єрською поштою 21.03.2019. 23.04.2020 у нього виникла підозра щодо грубого порушення його трудових прав, а тому він звертається до суду за захистом цих прав. Також зазначав, що йому не виплачена заробітна плата з 23.03.2019 по 01.04.2019 у розмірі 1887.10грн, з 01.04.2019 по 01.05.2020 у розмірі 84 500 грн, з 01.05.2020 по 25.05.2020 у розмірі 5 416.67 грн, всього 91 803.78 грн. Зазначав, що незаконним звільненням йому спричинена моральна шкода у розмірі 40 000 грн.

Провадження у справі відкрито 02.06.2020 за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове зсідання позивач не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи.

Представник позивача, адвокат Жарін М.А., підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, пояснив, що жодних підстав порушення трудового законодавства при звільненні позивача не допущено, що з ним проведений повний розрахунок при звільненні.

Заслухавши представників сторін, суд керується таким.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював у відповідача з 01.08.2016 до 22.03.2019 за сумісництвом на 0.5 ставки посадового окладу, тимчасово виконуючим обов`язки директора ТОВ «Полтаваагропромінвест» за контрактом, на час перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю, пологами, догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, директора ОСОБА_2 до дня її фактичного виходу на роботу.

Частина 2 ст. 23 КЗпП, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Оскільки ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на час перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю, пологами, догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, директора ОСОБА_2 , то укладений з ним договір є строковим трудовим договором.

ОСОБА_2 подала заяву до ТОВ «Полтаваагропромінвест» про намір повернутися на роботу.

19.02.2019 відбулися загальні збори учасників ТОВ «Полтаваагропромінвест» на яких вирішили, що у зв`язку з виходом на роботу директора ТОВ «Полтаваагропромінвест» ОСОБА_2 з 23.03.2019 вважати строковий трудовий договір, що був укладений з тимчасово виконуючим обов`язки директора Зорею Ю.М. припиненим ,на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України з 22.03.2019.

ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 18.02. 2019 по 07.03. 2019.

У вказаний період ОСОБА_1 не був звільнений з роботи , а рішення загальних зборів учасників товариства про його майбутнє звільнення з 22.03.2019 з підстав, того, що закінчується укладений з ним строковий договір, не свідчить про звільнення ОСОБА_1 під час перебування його на лікарняному, отже посилання позивача на те, що його звільнили під час перебування на лікарняному не знайшло підтвердження під час розгляду справи.

Не є підставою для задоволення позовних вимог посилання позивача на те, що він не був присутнім на зборах учасників товариства, оскільки він не є засновником і учасником товариства а його відсутність, або присутність на зборах, жодним чином не впливає на прийняття рішень учасниками товариства.

Наказом від 20.03.2019 ОСОБА_1 звільнений з роботи з підстав, передбачених ч. 2 ст. 36 КЗпП України.

Наказ виданий єдиним учасником товариства, на той час ОСОБА_3 , який прийняв одноособове рішення про звільнення позивача з роботи у зв`язку із закінченням дії строкового договору.

Посилання позивача на те, що підстави для його звільнення були відсутні, оскільки ОСОБА_2 фактично з 23.03.2019 не приступала до виконання обов`язків директора спростовуються заявою ОСОБА_2 про наміри виходу на роботу, наказом № 1123-к від 22.03.2019 про те, що ОСОБА_2 приступила до виконання обов`язків директора ТОВ «Полтаваагропромінвест» та її заявою про переведення з посади директора на посаду бухгалтера з неповним робочим днем, наказом № 124-к від 25.03.2019 про переведення ОСОБА_2 на посаду бухгалтера.

Окрім того у судовому засіданні підтверджено представником позивача, що ОСОБА_1 з 23.03.2019 припинив виконувати обов`язки тимчасово виконуючого обов`язки директора, на роботу не приходив.

Враховуючи викладене слід дійти до висновку про відсутність підстав для визнання незаконними рішення загальних зборів та наказу про звільнення позивача з роботи з підстав, передбачених п. 2 ст. 36 КЗпП України та поновлення позивача на роботі.

Окрім того позивачем пропущені строки звернення до суду із вказаними позовними вимогами, які передбачені ст. 233 КЗпП України .

Позивач просить поновити йому строки на звернення до суду та посилається на те, що строк для звернення до суду починається з 28.04.2020, бо саме з цієї дати він довідався, що під час його звільнення з роботи були допущені порушення вимог трудового законодавства.

Як на підставу цих обставин зазначав, що із витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань йому стало відомо, що 23.03.2019 ОСОБА_2 не приступала до виконання обов`язків директора, так як в цей день відомості про зміну директора товариства не були внесені до Державного реєстру, а були внесені лише 26.03.2019, тому підстав для його звільнення не було.

Внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців проводиться державним реєстратором за місцезнаходженням юридичної особи .

Внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичних осіб здійснюється протягом 24 годин після надходження документів, поданих для державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій, крім вихідних та святкових днів.

ЗУ « Про господарські товариства» ( ст.7 ч. 3 ) передбачає, що товариство зобов`язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру.

Строк, протягом якого товариство повинно повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, вказаним Законом не передбачений.

Позивач 23.03.2019 припинив роботу у відповідача, отже строк на оскарження рішення про його звільнення закінчився 23 .04.2019.

Отже підстав для поновлення позивачеві строку для звернення до суду із вказаними позовними вимогами суд не вбачає.

Що стосується виплати заробітної плати, то вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні представник позивача, а також сам позивач у позовній заяві, посилалися на те, що з 23 березня 2019 року позивач не працював у відповідача.

Позовні вимоги про стягнення заробітної плати обґрунтовані тим, що оскільки позивач не отримував наказ про його звільнення, то трудові відносини вважаються не припиненими.

Позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що він працював у відповідача з 23.03.2019 по 25.05.2019 та йому за вказаний період нарахована, та не виплачена заробітна плата у розмірі 91 803.78 грн.

Стаття 1 ЗУ « Про оплату праці» визначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Оскільки позивач у вказаний ним період не працював у відповідача, не виконував роботу, то і заробітна плата йому не може бути нарахована.

Надані відповідачем відомості про розподіл виплат АТ «Приватбанк» підтверджують ту обставину, що на банківську картку позивача перераховувались кошти, як заробітна плата у період з січня 2019 по 25.03.2019, а платіжними дорученнями підтверджується перерахування ЄСВ, податків , військового збору на нараховану та виплачену заробітну плату.

Отже відповідач надав докази того, що на час звільнення позивача з роботи проведений повний розрахунок , заборгованості по заробітній платі немає.

Так як відповідач не допустив порушень при звільненні позивача з роботи, немає перед позивачем заборгованості по заробітній платі, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди відсутні.

При зверненні до суду позивач не сплачував судовий збір.

Стаття 5, частина перша, пункт перший ЗУ « Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Окрім зазначених позовних вимог позивач пред`явив позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 40 000 грн, та повинен би був сплатити судовий збір у розмірі 840.80 грн. За позовні вимоги про визнання незаконним рішення загальних зборів і їх скасування судовий збір повинен бути сплачений також у розмірі 840.80 грн.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь держави у розмірі 1 681.60 грн.

Керуючись ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строків для звернення до суду.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 861.60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м.Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ТОВ «Полтаваагропромінвест» м. Полтава, вул. Квітки Цісик, 15 , .

Повний текст рішення виготовлений 03.12.2020.

Суддя Л.М. Васильєва