Номер провадження: 22-ц/813/3634/20
Номер справи місцевого суду: 522/3384/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року у складі судді Чернявської Л.М.,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням уточнень позову просила суд визначити наступний порядок участі ОСОБА_2 у житті сина ОСОБА_3 : призначити зустрічі з сином кожного четверга з 15:00 до 18:00 за місцем на вибір матері, в обов`язковій присутності матері ОСОБА_1 та/або бабусі ОСОБА_4 , та/або дідуся ОСОБА_5 , а в святкові та неробочі дні за спільною згодою обох батьків.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що вона з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 28 травня 2016 року по 09 листопада 2017 року. В період спільного проживання у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який залишився проживати з матір`ю. Спільне життя з батьком дитини ОСОБА_2 не склалося. При визначенні порядку спілкування батька ОСОБА_2 з малолітньою дитиною просила врахувати вік дитини, добровільне невідвідування батьком сина протягом тривалого часу, небажання вирішити сімейні питання мирним шляхом, відсутність стійкої соціальної думки про нього як про батька, який піклується про свою дитину, може належним чином її виховати, безпечно проводити з дитиною час.

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, зобов`язавши ОСОБА_1 чи будь-яких інших осіб, не чинити перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та визначити наступний порядок участі ОСОБА_2 у житті свого сина ОСОБА_3 : призначити зустрічі з сином кожного вівторка та четверга тижня з 14:00 до 20:00, в період неспання та бадьорості дитини, на території парків, скверів, набережних, громадських чи дитячих закладів, або в інших місцях по спільній згоді батьків, а у вихідні та святкові дні за спільною згодою обох батьків.

В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що певний час він та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Приблизно до листопада 2017 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 та сином проживали разом, за адресою: АДРЕСА_1 , несли разом витрати по утриманню дитини, забезпечували життєдіяльність та розвиток сина. Приблизно на початку листопада 2017 року між сторонами виникли певні непорозуміння, з яких випливало небажання ОСОБА_1 спільно проживати з ОСОБА_2 . Домовитися про примирення і про подальше проживання однією сім`єю не вдавалося. ОСОБА_1 відмовляється йти на примирення, ігнорує ОСОБА_2 з його проханнями і пропозиціями, фактично ізолює його від будь-якого контакту з дитиною, не допускає в процес виховання і турботи його батьків, які є такими ж бабусею і дідусем ОСОБА_3 як і її батьки. Зважаючи на викладені вище підстави, ОСОБА_2 звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення часу для спілкування з сином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , шляхом встановлення систематичних побачень батька з сином кожного четверга місяця з 15:00 до 18:00 години за місцем погодженим батьками в присутності матері ОСОБА_1 та/або бабусі ОСОБА_4 , та/або дідуся ОСОБА_5 , а в святкові та неробочі дні за спільною згодою обох батьків. Відмовлено у задоволенні позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею кожного вівторка та четверга тижня з 14:00 до 20:00 години, в період неспання та бадьорості дитини, на території парків, скверів, набережних, громадських чи дитячих закладів, або в інших місцях по спільній згоді батьків.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення порядку прийняття батьком участі у спілкуванні з дитиною та у її вихованні задовольнити частково; зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначенні способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити у повному обсязі. Усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, зобов`язавши ОСОБА_1 чи будь-яких інших осіб, не чинити перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та визначити наступний порядок участі ОСОБА_2 у житті свого сина ОСОБА_3 : призначити зустрічі з сином кожного вівторка та четверга тижня з 14:00 до 20:00, в період неспання та бадьорості дитини, на території парків, скверів, набережних, громадських чи дитячих закладів, або в інших місцях по спільній згоді батьків, а у вихідні та святкові дні за спільною згодою обох батьків.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянта фактично було обмежено у його батьківських правах. Суд мав зупинитися на характеризуючих відомостях про апелянта, як батька, дослідити його вчинки, риси характеру та особистість в цілому, що зроблено не було та не дало змоги встановити реальне ставлення апелянта до своєї дитини. Жодних доказів негідної поведінки апелянта, негативного ставлення до дитини, підстав для зменшення обсягу спілкування між батьком та сином матеріали справи не містять. Позивач чинить перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною. Невиконання позивачем висновку від 09.07.2018 Київської районної адміністрації Одеської міської ради також підтверджується матеріалами справи, а саме неодноразовими зверненнями до Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради та до служби у справах дітей Одеської міської ради з відповідними заявами, листами, зі змісту яких зрозуміло, що апелянт неодноразово просив відреагувати на обмеження його у зустрічах з дитиною з боку позивача, які не досліджені у судовому засіданні. Суд необґрунтовано не погодився з висновком від 09.07.2018 №1116/01-11 Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яким апелянту встановлено побачення з сином кожного вівторка та четверга з 15:00 до 18:00 години в присутності матері, у вихідні та святкові дні за спільною згодою з позивачем. Незважаючи на презумпцію рівності прав батьків на спілкування з дитиною, суд обмежив спілкування батька з сином, встановивши загальну кількість часу побачень у розмірі 12 годин на місяць, ще й у присутності 3-х осіб, які негативно ставляться до апелянта.

15.08.2019 ОСОБА_1 надала суду відзив на скаргу, в якому просила відмовити в її задоволенні, а рішення - залишити без змін.

30.01.2020 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів Сєвєровій Є.С., Колеснікову Г.Я., Вадовській Л.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.01.2020 визнано необґрунтованим відвід колегії суддів Сєвєровій Є.С., Вадовській Л.М., Колеснікову Г.Я. Зупинено апеляційне провадження у справі до вирішення питання про відвід колегії суддів Сєвєровій Є.С., Вадовській Л.М., Колеснікову Г.Я.

05.02.2020 ухвалою Одеського апеляційного суду у складі судді Громіка Р.Д. заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я. залишено без задоволення.

17.11.2020 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі його представника.

17.11.2020 від Київської районної адміністрацї як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи без представника.

ОСОБА_1 та її представник в судове засідання 17.11.2020 не з`явился, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

Враховуючи викладене, час перебування справи в суді, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03.12.2020.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина шляхом встановлення систематичних побачень батька з сином кожного четверга місяця з 15:00 до 18:00 годин за місцем погодженим батьками в присутності матері дитини та/або бабусі та/або дідуся, а в святкові та неробочі дні за спільною згодою обох батьків, суд виходив з віку дитини, якій на час розгляду судом першої інстанції було 1 рік та 8 місяців, а також прихильність дитини до матері, бабусі та дідуся з якими дитина мешкає.

Суд також визначив порядок спілкування без врахування висновку органу опіки та піклування, не навів обґрунтування неможливості взяти його до уваги.

Однак з вказаним висновком суду не можна погодитися в повній мірі.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

В період спільного проживання у сторін народилася дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З моменту народження та на даний час дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Батько дитини ОСОБА_2 з листопада 2017 року проживає окремо.

Сторони не можуть дійти згоди щодо участі батька у вихованні дитини у зв`язку з чим між ними виник спір, що вбачається з матеріалів справи.

Обоє батьків працюють, мають позитивні характеристики за місцями роботи та проживання.

З висновку зробленого Київською районною адміністрацією Одеської міської ради надано висновок №1116/01-11 від 09.07.2018 «Про визначення способу участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » в процесі розгляду справи зазначено, що орган опіки та піклування вважає доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом його систематичних побачень, щомісячно кожного вівторка та четверга, з 15:00 до 18:00 у присутності матері, вихідні та святкові дні із попередньою домовленістю з ОСОБА_1 .

Судом досліджено та взято до уваги, що позивач за зустрічним позовом є аспірантом та стипендіатом Одеської державної академії будівництва та архітектури, за місцем навчання характеризується позитивно, приймає участь у міжнародних та українських конференціях, науково-практичних семінарах, є учасником багатьох студентських та професійних архітектурних конкурсів, здобув велику кількість нагород та премій, має гарні відносини як з викладачами, так і зі студентами вказаного навчального закладу, є соціально активною людиною.

Відповідно до відповіді КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, від 02 квітня 2018 року №58/2 апелянт в центрі на обліку у лікаря- нарколога не перебуває.

Згідно з відповіддю КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, від 13 квітня 2018 року №343/1 апелянт на обліку у даній установі не значиться, до лікаря психіатра КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради не звертався.

Згідно з відповіддю КНП «Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер» Одеської обласної ради від 17.04.2018 №241 апелянт на обліку у даній установі не знаходиться, за медичною допомогою не звертався.

Апелянт має добрі відгуки від адміністрації КУ «Дитяча міська поліклініка №6».

Також, згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 08 травня 2018 року працівниками служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі за місцем реєстрації та проживання апелянта за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено, що квартира за вказаною адресою трикімнатна, розташована на 5-у поверсі 5-етажного будинку. Для дитини створено всі належні умови для зростання та всебічного розвитку.

Судовим розглядом не встановлено доказів, які б стверджували про негативну поведінку батька дитини, що здійснення ним своїх батьківських прав та обов`язків, що форми та методи його виховання і спілкування з дитиною можуть призвести до будь - яких негативних наслідків щодо психологічного стану дитини, а також, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з сином, могло б перешкодити нормальному розвитку дитини, завдати шкоди здоров`ю, судом апеляційної інстанції не встановлено, ОСОБА_1 не доведено, і матеріали справи таких доказів не містять.

Суд вважає, що спілкування батька з сином, участь у його вихованні не лише не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, а буде сприяти нормальному розвитку та вихованню дитини, оскільки участь батька у вихованні дитини є важливою і необхідною.

Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

Рішення суду першої інстанції не є належним чином обґрунтованим та мотивованим, не враховує в повній мірі прав батька дитини та інтересів самої дитини. Судом не визначено мотиви унеможливлення встановлення срспособу участі, визначеного висновком органу опіки та піклування. Прихильність дитини до бабусі та дідуся за умов існування матері не може бути підставою обмеження прав батька або аргументом на користь надання переваги правам родичів, які не є учасниками справи. Поза увагою суду залишився і той факт, що при неприязних стосунках і зверненнях до органів поліції, на які посилаються обидві сторони, при визначенні способу участі допущено одночасну присутність і матері, і інших родичів, що може негативно відбиватися на дитині, коли порядок зустрічей визначений лише в присутності учасників конфлікту.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

За таких обставин, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків матері та батька щодо дітей, передбаченого статтею 141 СК України, для забезпечення найкращих інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з сином, апеляційний суд вважає за необхідне визначити наступний порядок участі позивача за зустрічним позовом у вихованні малолітнього сина, який не суперечитиме його інтересам та інтересам дитини, не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини і буде відповідати обсягу обов`язків та прав батька щодо дитини.

Зокрема, шляхом встановлення систематичних побачень батька з сином кожного четверга місяця з 15:00 до 18:00 години за місцем, погодженим батьками.

Враховуючи вік дитини та необхідність дотримання режиму відпочинку, не підлягають задоволенню вимоги про зустрічі у вівторок, так як це може бути обтяжливим для дитини, враховуючи право зустрічей і у вихідні дні.

Враховуючи те, що на момент розгляду вказаної справи малолітній дитині не виповнилося 3 років, а також факт того, що дитина проживає саме з матір`ю, до якої вона є емоційно прив`язаною, а також відсутність доказів того, що побачення дитини з батьком у відсутність матері, а також їх спільний відпочинок, не буде провокувати у дитини психоемоційний стрес, який може вплинути на поведінку дитини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що систематичні побачення батька з сином мають здійснюватися в присутності матері.

Визначений спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином є достатнім для відновлення порушеного права і відповідає інтересам дитини, її віку, стану здоров`я. Цей порядок забезпечує можливість батька повноцінно брати участь у вихованні дитини.

Заперечення позивача за первісним позовом щодо відсутності можливості спілкування батька з дитиною по вівторкам не є переконливим.

При цьому апеляційний суд зауважує, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, оскільки законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Виходячи з меж розумного балансу дотримання інтересів обох сторін і, перш за все, інтересів дитини, з необхідності дотримання рівності прав батьків у вихованні та спілкуванні із своєю дитиною, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, встановивши спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення систематичних побачень батька з сином кожного четверга місяця з 15:00 до 18:00 годин за місцем погодженим батьками в присутності матері ОСОБА_1 , а в святкові та неробочі дні за спільною згодою обох батьків.

Доводи про те, що апелянт систематично не з`являється на побачення з сином, на підтвердження чого ОСОБА_1 надано акти від 14.11.2020; 07.11.2020;31.10.2020;24.10.2020;10.10.2020;26.09.2020;19.09.2020;05.09.2020;22.08.2020;15.08.2020;08.08.2020;01.08.2020;16.07.2020;09.07.2020;04.07.2020;27.06.2020;20.06.2020;13.06.2020;06.06.2020;30.05.2020;23.05.2020; та з 23.05.2020 по 14.11.2020 жодного разу не відвідав дитину, на суть вирішення даного спору впливати не можуть, оскільки спір щодо участі батька у вихованні з дитиною вирішено не було. Крім того, саме ОСОБА_1 звернулася з первісним позовом щодо визначення порядку участі батька у вихованні дитини, і матеріали справи свідчать про те, що згоди щодо порядку участі не досягнуто.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року змінити.

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення систематичних побачень батька з сином кожного четверга місяця з 15:00 до 18:00 години за місцем погодженим батьками в присутності матері ОСОБА_1 , а в святкові та неробочі дні за спільною згодою обох батьків.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні решти вимог зустрічного позову ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 03.12.2020.

Головуючий:

Судді: