БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1375/2020
Провадження № 2-о/497/88/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020 рокуБолградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

за участю: заявниці ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Каламанова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року, заінтересована особа Болградський районний відділ Державної міграційної служби України,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020р. заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, та просить встановити і визнати факт того, що вона постійно з дня народження - з 27 березня 1966 року, проживала на території України, у тому числі - й станом на 24 серпня 1991 року, та продовжує проживати по теперішній час на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заяви повідомляє, що вона народилася у с.Чубарівка Ширяєвського району Одеської області 27 березня 1966 року, у 1980 році закінчила 8 класів ОСОБА_2 , у 1983 - отримала паспорт громадянина СРСР в м.Ширяївка, з 18.03.1984р. по 23.04.1987р. - працювала водієм в Одеському трамвайно-тролейбусному управлінні, з 15.12.1989 до 07.02.1990 року - працювала пресовщицею на Одеській макаронній фабриці, з 28.11.1991 до 09.02.1995 року - працювала стрілочницею та водієм трамвая в Одеському трамвайно-тролейбусному управлінні, у 02.06.1993 році отримала посвідчення водія трамвая серії НОМЕР_1 , що було видане їй ДАІ МВС - УВС м.Одеса; з 07.04.1995 до 14.08.1995р. - працювала водієм трамвая в Одеському трамвайно-тролейбусному управлінні, а з 1995 року і по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком, є домогосподаркою, доглядає за свекрухою, та не змінювала адреси свого місця проживання.

Через те, що вона у 1995 році втратила паспорт радянського зразка та своєчасно не оформила паспорта громадянина України, в неї виникло багато проблем. Тепер встановлення юридичного факту їй потрібно для отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим вона звернулася з заявою до Болградського районного сектору Головного Управління міграційної служби України в Одеській області, де їй було роз`яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, та те, що в її випадку потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту.

Заявник у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області у судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечував, підтвердив, що на час звернення до суду заявниця втратила паспорт колишнього СРСР, не отримала паспорт громадянина України, у заінтересованої особи відсутня інформація щодо підтвердження видачі паспорта колишнього СРСР зразка 1974 р. на ім`я заявника та щодо його реєстрації, тому наразі оформити ОСОБА_1 паспорту громадянина України без встановлення у судовому порядку факту проживання його на території України законодавством не передбачено.

Свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили у судовому засіданні, що заявницю вони добре знають, бо добре знають її чоловіка, підтвердили, що вона дійсно давно проживає на території України, у тому числі - й станом на 24 серпня 1991 року, та продовжує проживати по теперішній час на території України з родичами за адресою: АДРЕСА_1 .

Вислухавши у судовому засіданні заявника, представника зацікавленої особи, свідків, дослідивши надані суду письмові матеріали, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст.ст.4 і 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року чи 13.11.1991 року.

У судовому засіданні дослідженням наданих доказів, встановлено, що:

- 02.06.1993 році заявник ОСОБА_1 отримала посвідчення водія трамвая серії НОМЕР_1 видане ДА1 МВС - УВС м. Одеса (а.с.4);

- згідно свідоцтва про народження (серії НОМЕР_2 , виданого повторно 1987 року відділом РАЦС Ширяєвського району Одеської області, а/з9) заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с.Чубарівка Ширяєвського району Одеської області( а.с.5);

- згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 14.11.1989 року, заявниця ОСОБА_1 з 18.03.1984 до 23.04.1987 року була зарахована та працювала водієм в Одеському трамвайно-тролейбусному управлінні; також з 15.12.1989 до 07.02.1990 року - працювала пресовщицею на Одеській макаронній фабриці, з 28.11.1991 до 09.02.1995 року - стрілочницею та водієм трамваю в Одеському трамвайно-тролейбусному управлінні; з 07.04.1995 до 14.08.1995 року - водієм трамваю в Одеському трамвайно-тролейбусному управлінні ( а.с.6-7);

- з довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 02.09.2020р. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 - без реєстрації (а.с.8).

Статтями 55,124,129-1 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або невизнаних прав, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови №5 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що в разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. А згідно п.7 зазначеного «Порядку», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно п.3ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає неоднозначне визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України та проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України через те, що в нього відсутній паспортний документ, що підтверджує його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991року.

Факт постійного безперервного проживання заявника ОСОБА_1 на території України з моменту її народження і по теперішній час, у тому числі, й станом на 24.08.1991року, - підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи і що досліджені судом та поясненнями у судовому засіданні самого заявника та свідків.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими підлягають задоволенню, тому підлягає визнанню факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року починаючи з дня її народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 і по теперішній час.

Керуючись ст.ст.55,124,129-1 Конституції України, ст.ст.2-11,13,76-83,89,90, 95, 247, 259ч.6, 263-265, 268,293ч.1п.5,294, 315ч.2,319,352,354-356 ЦПК України, ст.ст.3ч.1, 9ч.2п.3 Закону України «Про громадянство України», суд

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, заінтересована особа Болградський районний відділ Державної міграційної служби України.

Встановити та визнати факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно, з дня народження - з ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала на території України, у тому числі - й станом на 24 серпня 1991 року, та продовжує проживати по теперішній час на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.12.2020 року.

Суддя А.В. Кравцова