Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2020 Справа №607/17938/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Лехан О.М.

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони народили двох дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрі проживають та перебувають на повному утриманні позивача. Натомість відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом їх здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, позовні вимоги підтримують повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засіданні зявився, позовні вимоги визнав у повному обсязі

Усно проголошеною ухвалою від 08.10.2019 року, в підготовчому судовому засіданні судом залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, котра, в подальшому, направила суду висновок стосовно доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Від цивільного шлюбу у сторін спору народилося двоє дітей син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрі проживають та перебувають на повному утриманні позивача.

Натомість відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом їх здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи.

ОСОБА_3 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП та за ст. 173 -2 КУпАП.

Окрім цього мало місце вилучення дітей від ОСОБА_3 та перебування їх в центрі соціально психологічної реабілітації. Комісією з питань захисту прав дитини ВК ТМР 19.08.2016 року було винесене рішення № 277 про повернення малолітніх дітей на виховання ОСОБА_3 , однак 28.10.2016року тією ж комісією винесене рішення № 299 про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей.

З лютого 2017 року відповідач підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2017 року, стосовно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2017 року, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 по обвинуваченню за ч.1 ст. 115 КК України, призначено судовий розгляд.

Висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням ВК ТМР № 48 від 29.01.2020 року, визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що відповідачем не виконуються обов`язки щодо виховання та утримання дитини.

Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Відповідно до ст. 165, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу відбувається свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина і доньки

При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дітьми позивач не чинить.

Окрім цього в судовому засіданні 03.12.2020 року, відповідачка в повному обсязі визнала позовні вимоги, а отже, в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси малолітніх сина і доньки, необхідність умов для їх нормального виховання та розвитку, вважає, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 142, 223, 263, 265 ЦПК України, ст. 154, п.2 ч.1 ст. 164, ст.165 Сімейного Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 768, 40 грн. судового збору.

Учасники мають право оскаржити рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

Головуючий суддяВ. М. Братасюк