Справа № 264/1912/20
Провадженя№ 2/266/996/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.11.2020 м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Макогон С.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно в цілому,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно в цілому.

Уточнивши заявлені позовні вимоги, в обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником 8/50 ідеальної частки від домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини домоволодіння від 12 квітня 2016 року. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 7/16-1327 від 03 березня 2013 року. Окрім неї співвласником зазначеного домоволодіння є ОСОБА_2 , яка володіє 09/50 частки спірного домоволодіння. Згідно інформації, наданої Маріупольським бюро технічної інвентаризації, співвласниками домоволодіння є: ОСОБА_3 - власник 10/50 частки; ОСОБА_4 , власник 24/50 частки. Відповідачам належать окремі частини (побудови) домоволодіння. На даний час до приміщень, які належать їй на праві спільної часткової власності, та приміщень, які належать відповідачам, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку. Приміщень, якими б вони користувались з відповідачами спільно-немає. Вважає необхідним виділ належної їй долі, тому що спільне користування домоволодінням на теперішній час між співвласниками неможливе. Згідно висновку експертного дослідження №13 будівельно-технічної експертизи від 04 березня 2020 року виділ належної їй 8/50 долі домоволодіння АДРЕСА_1 у цілому в окреме домоволодіння технічно можливий, тому вона вимушена звернутися до суду і просить виділити їй в натурі цілу частку із майна, що знаходиться у спільній частковій власності, яке складає 8/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності на вказаний об`єкт нерухомості та визнати за нею право приватної власності на житлову будівлю Б-1, яке складає 8/50 частини будинку і складається з: приміщення 2-2 (житлове) площею 9,3 кв.м.; приміщення 2-3 (кухня) площею 4,8 кв.м приміщення 2-4 (житлове) площею 10,0 кв.м.; приміщення 1 (тамбур) площею 5,3 кв.м.; літ. 6-1 (тамбур), літ. С-1 (альтанка); літ. У-1 (навіс), літ. №1 (огорожа) загальною площею -29,4 кв.м., в тому числі житлової площі-19,3 кв.м., допоміжної- 4,8 кв.м., площа літніх поміщень - 5,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як на окремий, виділений в натурі об`єкт нерухомого майна в цілому.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 27.03.2020 по вказаній справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05.06.2020р. продовжено строк підготовчого провадження, залучено у якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 01.07.2020р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.09.2020р. справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Маріуполя.

03.11.2020р. позивачкою надано уточнену позовну заяву.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 , яка діє на підставі довіреності, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали, позов просили задовольнити, проти постановлення заочного рішення суду не заперечували.

Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, до суду не з`явилися, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України, кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється і при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, наданих судам у п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини домоволодіння від 12 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В., ОСОБА_1 належить на праві власності 8/50 ідеальної частки від домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 7/16-1327, виданий 03 березня 2013 року, кадастровий № :01:017:0824 (а.с. 15).

Згідно з висновком експертного дослідження №13 будівельно-технічної експертизи від 04 березня 2020 року виділ належної ОСОБА_1 8/50 долі домоволодіння АДРЕСА_1 у цілому в окреме домоволодіння технічно можливий (а.с. 17-20).

Відповідно до довідки Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 22.05.2020р. № 739, співвласниками домоволодіння, розташованого у будинку АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_2 , власник 9/50 частки;ОСОБА_8 , власник 7/50 частки; ОСОБА_3 , власник 10/50 частки; ОСОБА_4 , власник 24/50 частки (а.с. 51).

Аналізуючи в сукупності встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, висновки щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна, суд прийшов до висновку, що припинення права спільної часткової власності, визнання права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно в цілому, не суперечить закону, не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, та що позовні вимоги ОСОБА_1 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 263-265, 268, 279, 280, 284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно в цілому задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі цілу частку із майна, що знаходиться у спільній частковій власності, яке складає 8/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості - житлову будівлю, що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини домоволодіння від 12 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко Сергієм Валерійовичем, яка складає 8/50 ідеальної частки від домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житлову будівлю Б-1, яке складає 8/50 частини будинку і складається з: приміщення 2-2 (житлове) площею 9,3 кв.м.; приміщення 2-3 (кухня) площею 4,8 кв.м приміщення 2-4 (житлове) площею 10,0 кв.м .; приміщення 1 (тамбур) площею 5,3 кв.м.; літ. 6-1 (тамбур), літ. С-1 (альтанка); літ. У-1 (навіс), літ. №1 (огорожа) загальною площею -29,4 кв.м., в тому числі житлової площі-19,3 кв.м., допоміжної- 4,8 кв.м., площа літніх поміщень - 5,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як на окремий, виділений в натурі об`єкт нерухомого майна в цілому.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 06 грудня 2020 року.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3

ОСОБА_3 , АДРЕСА_1

ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , м. Маріуполь