Справа № 428/7040/19
Провадження № 22-ц/810/621/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2020 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Юзефовича І.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.09.2007 року у розмірі 122711,94 грн, стягнення судового збору у розмірі 1921 грн.

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачка) про стягнення заборгованості, який мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.09.2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 31.05.2019 року за вказаним кредитним договором у відповідачки утворилась заборгованість, частину з якої в сумі 122711,94 грн, яка складається з: 9994,55 грн заборгованість за кредитом, 112717,39 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.09.2007 року по 30.12.2017 року, позивач просив стягнути з відповідачки, а також стягнути судові витрати в сумі 1921 грн.

Відповідачка не визнала позовні вимоги, згодна лише на суму, яку отримала від банка, а саме - 10000 грн, та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2020 року відмовлено у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.09.2007 у розмірі 122711,94 грн та про стягнення судового збору у розмірі 1921 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач сам не визначився із розміром відсоткової ставки, яка була встановлена умовами договору і погоджена сторонами цього договору, за період з 03.09.2007 по 31.05.2019 в рахунок погашення кредиту відповідачкою було сплачено 37252,86 грн (загальна сума коштів, що зазначена у стовпчику з назвою «Сума погашення за наданим кредитом»), а заявлена до стягнення сума тіла кредиту становить 9994,55 грн. Отже, відповідачка повернула банку всі належні з неї кошти в рахунок виконання своїх зобов`язань.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає оскаржуване рішення ухваленим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права та просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю та стягнути з відповідачки судові витрати.

Доводами апеляційної скарги є те, що до суду була надана копія анкети-заяви, де зазначені персональні дані та інша додаткова інформація, необхідна для отримання картки; вказана інформація про себе заповнена особисто відповідачкою; з копії анкети-заяви видно, що позичальник висловив згоду на укладення кредитного договору та особистим підписом підтвердив приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "Приватбанк", які розміщені на офіційному сайті в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua і які разом із Пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування; відповідач зобов`язався ознайомлюватися самостійно зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті банку; таким чином між сторонами було укладено договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору; після підписання відповідної заяви останньому було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку "Універсальна", на яку встановлено початковий кредитний ліміт. Змінював цей ліміт банк на підставі п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на встановлення банком кредитного ліміту за своїм рішенням і право в будь-який момент змінити, зменшити або збільшити кредитний ліміт. На переконання позивача підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Згідно з тарифом обслуговування кредитних карт Універсальна на момент оформлення кредиту було встановлено базову процентну ставку 3%, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, вказано розміри комісій, штрафів тощо. Отже сторони при укладенні договору досягли усіх його істотних умов. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався нею особисто, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, що підтверджується випискою, що також вказує на укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором у тому числі відсотки, пеню та комісію, а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів, вказане свідчить про визнання договірних правовідносин та випливає з установленої практики Верховного Суду щодо того, що частково сплачуючи заборгованість, позичальник тим самим погодився з Умовами та Правилами.

Від відповідача відзив не надійшов.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В. склад колегії Кострицький В.В., Лозко Ю.П.

Апеляційне провадження по справі відкрито 10 вересня 2020 року. Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 13 жовтня 2020 року.

У зв`язку із перебуванням суддів Лозко Ю.П., Кострицького В.В. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 жовтня 2020 року вилучено вказаних суддів, нові судді у складі суду Авалян Н.М., Орлов І.В. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року розгляд вирішено провадити у відкритому судовому засіданні 03 листопада 2020 року о 15-й.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Орлова І.В. розгляд справи відкладений на 01 грудня 2020 року о 10-й.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Савчука О.І. від 01.12.2020 року у зв`язку із прийняттям відставки суддів ОСОБА_2 , Авалян Н.М. вилучено останніх у зв`язку із закінченням терміну повноважень, визначено нових суддів у складі колегії: Стахова Н.В., Кострицький В.В.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання заяви позичальника, за яким отримано кредит у розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та підписання довідки про умови кредитування.

Колегія суддів погоджує довід скарги про те, що складовою договору слід вважати підписану відповідачкою довідку об умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій містяться тарифи банку, базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 3 %, погоджено 30 днів пільгового періоду, щомісячно до 25 числа сплачувати 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості) (а.с. 9).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.09.2007 року, укладеного між сторонами, вбачається, що станом на 31.05.2019 року заборгованість становить 404522,54 грн, яка складається з: 9994,55 грн заборгованість за кредитом, 392227,99 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 2300 грн заборгованість за пенею та комісією

У зв`язку з тим, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості в розмірі 122711,94 грн, з яких: 9994,55 грн заборгованість за кредитом, 112717,39 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.09.2007 року по 30.12.2017 року (а.с. 4-7).

Розглядаючи справи, суд має керуватися такими засадами судочинства як змагальність сторін та диспозитивність. Позивач, користуючись своїми правами, надав на підтвердження обґрунтованості позову вищезазначені докази як на підтвердження укладення кредитного договору між сторонами та погодження його суттєвих умов, так і його виконання сторонами, проте вказаним доказам судом дана неправильна оцінка, що призвело до помилкового вирішення спору.

Жодних заперечень відповідачки проти позову з огляду на заперечення нею «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку» матеріли справи не містять, як не містять і заперечень проти погодження нею у довідці про умови кредитування від 03.09.2007 істотних умов договору.

За матеріалами справи відповідачка отримала 4 платіжні картки, строком дії з 03.09.2007-03/09, 16.04.2009-06/12, 24.07.2012-09/15, 09.09.2013-04/17, тобто строк дії останньої - останній день квітня 2017 року, строк повернення кредиту в повному обсязі - 30 квітня 2017 року (а.с. 63).

Виписка по картковим рахункам свідчить про користування відповідачкою всіма зазначеними картками, розраховувалася за придбанні товари та частково погашала заборгованість по кредиту, зокрема, остання банківська операція - внесення готівки - виконане відповідачкою 27 квітня 2017 року (а.с. 99).

Колегія суддів бере до уваги пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, де зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи, що строк дії останньої картки в межах даного кредитного договору встановлено до квітня 2017 року, відповідачем не заявлено про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню до квітня 2017 року включно.

За таких обставин колегія суддів вважає, оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 30 квітня 2017 року позивач не мав права нараховувати відповідачці проценти за користування кредитними коштами.

Висновок суду про відсутність у відповідача заборгованості за тілом кредиту та невстановлення під час укладення кредитного договору розміру відсотків за його користування не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки відповідач власним підписом підтвердив відсоткову ставку 3 % на залишок заборгованості щомісячно, тобто 36 % на рік.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що на момент збільшення відсоткової ставки відповідно до імперативних правил статті 1056-1 ЦК України банк був обмежений у праві приймати рішення про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку.

Доказів підписання та погодження відповідачем Умов та правил надання банківських послуг та якої саме їх редакції матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року справа № 6-82цс16 зроблено висновок про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Доказів належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки у відповідності до вимог пунктів 2, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила) (в редакції на час зміни відсоткової ставки) відповідачем суду не надано.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про збільшення процентної ставки, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази (рішення банку про підвищення процентної ставки за договором), на підставі яких з 01 квітня 2015 року позивачем змінена відсоткова ставка за договором, укладеним з відповідачем, з 36% річних на 43,2% та не зазначені обставини, на підставі яких банк здійснив підвищення відсоткової ставки.

Матеріалами справи не підтверджено, що вищезазначені вимоги законодавства були належним чином виконані позивачем - відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений належним чином зі зміною відповідних процентних ставок та погодив таку зміну.

Дані обставини свідчать про те, що визначений позивачем розмір заборгованості суперечить умовам кредитування та впливає на загальний розмір заборгованості.

Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, беручи до уваги визначені банком періоди та суми простроченої заборгованості, погоджений сторонами розмір відсоткової ставки 36 % та надану формулу розрахунку (розмір поточної та простроченої заборгованості х 36% / 360 днів х кількість днів у періоді), розмір процентів за користування кредитом за період з 01.04.2015 року до 30 квітня 2017 року складає: 9994,55 х 36 : 100 : 360 х 749 (кількість днів) = 7485,92 грн.

Враховуючи наявність заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з вересня 2007 року до 31 березня 2015 року у розмірі 5895,67 грн, загальна сума заборгованості по відсотках становить 13381,59 грн.

В період коли банком проценти нараховувалися за підвищеною процентною ставкою, відповідач здійснювала погашення заборгованості в розмірі 8888 грн, а тому загальний розмір процентів, виходячи з умов укладеного кредитного договору та положень ст. 1048 ЦК України за період з 03 вересня 2007 року по 30 квітня 2017 року становить 4493,59 грн (13381,59 8888 грн).

Виходячи із наведеного та наданого позивачем розрахунку станом на закінчення дії договору 30.04.2017 року заборгованість відповідача за тілом кредиту складала 9994,55 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом, із використанням узгодженої сторонами базової ставки 36% річних - 4493,59 грн.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог Б анку та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 14488,14 грн , яка складається з: 9994,55 грн - заборгованості за тілом кредиту, 4493,59 грн - заборгованості за відсотками.

В іншій частині позовні вимоги банку про стягнення відсотків за користування кредитними коштами з травня 2017 року задоволенню не підлягають як нараховані поза межами дії кредитного договору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 567 грн судового збору (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1921 грн + за подання апеляційної скарги сплачено 2881,50 грн = 4802,50 х 14488,14:122711,94).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2020 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.09.2007 року у розмірі 122711,94 грн задовольничити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Привабанк" (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 вересня 2007 року у розмірі 14488,14 грн, що складається із: 9994,55 грн - заборгованості за тілом кредиту; 4493,59 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 03 вересня 2007 року по 30 квітня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Привабанк" (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у розмірі 567 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 01 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: