Справа № 308/7279/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 18 серпня 2015 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківському міському управлінні юстиції, між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 804, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу від 18.08.2015 року НОМЕР_1 .

Від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після реєстрації шлюбу між сторонами склалися нормальні подружні відносини, вони поважали один одного, підтримували один одного в складених життєвих ситуаціях, складали плани на майбутнє. Але з часом відносини в сім`ї погіршились частково через роботу відповідача ОСОБА_2 . У зв`язку з проходження військової служби ОСОБА_2 дома буває рідко, також з травня 2020 року проживає однією сім`єю з іншою жінкою.

В силу різних причин подружнє життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося, зокрема через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб та сім`ю, втрати почуття поваги та любові один до одного. Ситуація що склалася тягнеться вже більше трьох років, що постійно виводить позивачку з рівноваги, і через це вона перебуває у стані емоційного стресу та побоюється за своє здоров`я.

Враховуючи наведене позивачка стверджує, що примирення та подальше подружнє життя між нею і ОСОБА_2 є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Користуючись ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу місцем проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 просить визначити разом з ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена. Однак позивачем було подане клопотання про розгляд справи за її відсутності із зазначенням, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не прибув, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Судове засідання у справі було призначене на 30.11.2020 року на 15 год. 50 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 03.12.2020 року.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 серпня 2015 року позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 уклали шлюб в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 804, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу від 18.08.2015 року серії НОМЕР_2 .

Від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

В силу різних причин подружнє життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося, зокрема через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб та сім`ю, втрати почуття поваги та любові один до одного. Ситуація що склалася тягнеться вже більше трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Як зазначено у ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи те, що позивач просила залишити доньку проживати із нею, та те що, відповідач не заперечував проти цього, суд вважає, що місцем проживання ОСОБА_3 слід визначити місце проживання її матері ОСОБА_1 .

Як зазначено у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, в силу вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, що становить 840 грн. 80 коп., а з відповідача підлягає стягнення 840,80 грн., сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 206, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб, укладений 18 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєтрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 804, свідоцтво про шлюб від 18.08.2015 року, серії НОМЕР_2 - розірвати.

Визначити місцем проживаннядоньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, згідно квитанцій АТ «Ощадбанк» № 14665 від 17 серпня 2020 року, у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 03.12.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова