Справа № 362/3458/20
Провадження № 2/362/2013/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2020 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що за участю належного їй автомобіля і автомобіля під керуванням відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль. Позивачка вважає, що порушення відповідачем Правил дорожнього руху, стало причиною вказаної ДТП.

Оцінивши розмір заподіяної їй шкоди, посилаючись на відповідні норми матеріального права, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 57 751 гривню 29 копійок у відшкодування матеріальної шкоди.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що судову повістку, яку було надіслано відповідачу за останньою відомою адресою місця його проживання, повернуто до суду з відміткою «не проживає», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд спарви належним чином.

Оскільки відповідач, який повідомлений про розгляд справи у встановленому цивільним процесуальним законом порядку не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. від 29 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/4764/18, яка набрала законної сили, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 49 - 51).

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Натомість, позивачем не надано та в матеріалах справи відсутня постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено і повністю доведено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, за відсутності постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, якою встановлено і повністю доведено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про стягнення з нього матеріальної шкоди на користь позивача внаслідок ДТП.

Зокрема, норма частини 6 статті 82 ЦПК України встановлює обов`язковість для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. від 29 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/4764/18, яка набрала законної сили, на яку посилається позивачка, ухвалено стосовно ОСОБА_4 та не стосується доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Проте, у даній справі, суд не розглядає питання про правові наслідки дій чи бездіяльності ОСОБА_4 , як особи, стосовно якої ухвалена постанова постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. від 29 листопада 2018 року, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на факт винності у ДТП водія ОСОБА_2 та його винності в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП.

Проте, в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, факт винності у ДТП ОСОБА_2 та його винності в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, не підтверджено відповідними доказами.

Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину винності у ДТП водія ОСОБА_2 та його винності в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП.

Як наслідок, наведені за змістом позовної заяви доводи позивача щодо винності у ДТП водія ОСОБА_2 та його винності в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом жодними фактичними доказами.

Крім того, сам по собі факт того, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_1 маються невідповідності вимогам п. 10.1. та п. 16.11. Правил дорожнього руху України, не є підставою для стягнення з нього на користь позивача матеріальної шкоди, оскільки висновки експертного дослідження № 12-1/37 від 20.09.2018 року, у якому викладено дану обставину, не встановлюють і не доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП так як відсутня постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено існування передбачених цивільним законом підстав для здійснення відшкодування на користь позивача, оскільки ним не доведено перед судом факту винності у ДТП водія ОСОБА_2 та його винності в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено факт винності у ДТП водія ОСОБА_2 та його винності в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, а тому і немає підстав для відшкодування з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 - 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду - 04 грудня 2020 року.