Ухвала

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 643/16257/19

провадження № 61-14830ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту реєстрації Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про поновлення порушеного права, визнання незаконним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про поновлення порушеного права, визнання незаконним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення головного спеціаліста Відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської Валеватенко М. В. від 12 серпня

2019 року про зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2020 року стягнуто з Департаменту реєстрації Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року апеляційну скаргу Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради задоволено частково, рішення Московського районного суду м. Харкова

від 07 лютого 2020 року залишено без змін, додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2020 року скасовано, стягнуто у рівних частках з Департаменту реєстрації Харківської міської ради та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн, по 384,20 з кожного.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту реєстрації Харківської міської ради, у якій заявник просив скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2020 року касаційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради залишено без руху, надано заявнику строк до 20 листопада 2020 року для подання касаційної скарги у новій редакції із належним обгрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. Роз`яснено заявнику положення пункту 1 частини першої та частину другу статті 389 ЦПК України щодо випадків касаційного оскарження судових рішень, а також положення частин першої та третьої статті 411 ЦПК України.

У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту реєстрації Харківської міської ради, у новій редакції, у якій заявник просив скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

За змістом пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень, у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не вказав норму матеріального права, яку неправильно застосував апеляційний суд та щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Таким чином, таке обгрунтування касаційної скарги не можна визнати належним, оскільки при касаційному оскарженні судових рішень з підстав відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України) має зазначатися конкретна норма права, що регулює спірні правовідносини, з приводу застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

У силу вимог статті 400 ЦПК України Верховний Суд зобов`язаний перевіряти наявність підстав для відкриття касаційного провадження, зазначених у касаційній скарзі, оскільки перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

В уточненій касаційній скарзі, поданій Департаментом реєстрації Харківської міської ради, на виконання ухвали суду касаційної інстанції про залишення цієї скарги без руху з підстав невідповідності її змісту вимогам цивільного процесуального закону, не було усунуто зазначеного недоліку, зокрема не зазначено щодо застосування якої конкретно норми права відсутній висновок Верховного Суду. Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, без зазначення конкретної норми права, яку неправильно застосував апеляційний суд не дає підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, станом на 03 грудня 2020 року недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 26 жовтня 2020 року заявник не усунув.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню заявника із касаційною скаргою на судові рішення судів попередніх інстанцій, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про поновлення порушеного права, визнання незаконним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання, вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик