Справа №694/1198/20
провадження № 2-н/694/57/20
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

07.10.2020 року м.Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною заявою та просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи із дати подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

- заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

- заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Зі змісту вказаних норм, заявник має право звернутися із заявою про видачу судового наказу або на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, тобто із вимогою про стягнення аліментів у відповідній частці від заробітку (доходу) платника аліментів, або на підставі п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України просити суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Заявлення альтернативних вимог законом не передбачено.

Заявник в заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів просить стягнути з боржника аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що суперечить вищенаведеним вимогам діючого законодавства.

У разі висунення вимоги про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника шляхом видачі судового наказу, заявник також повинен зіслатись на те, що розмір аліментів у такому випадку не може бути більшим 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Тому заявнику ОСОБА_1 у своїй заяві необхідно конкретизувати, який саме розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини вона просить стягнути з боржника ОСОБА_2 , а саме:

- на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, тобто із вимогою про стягнення аліментів у відповідній частці від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину; або на підставі п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України просити суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки ЦПК України не врегульовані питання щодо наслідків подання заяви про видачу судового наказу, яка не відповідає вимогам Закону, суд застосовує аналогію закону та, як наслідок, положення ст. 185 ЦПК України, яка регулює питання, у тому числі щодо залишення позовної заяви без руху.

Вивчивши матеріали заяви, суддя вважає, що заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог, встановленихст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху з зазначенням недоліків заяви та наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 - залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк не усуне зазначені недоліки заяви, вона вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Д. І. Сакун