Ухвала

01 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 454/2685/13

провадження № 61-17510ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01 березня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Корчівська сільська рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 01 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 будинковолодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01 березня 2016 року

в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/6 частку будинковолодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Корчівська сільська рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування, задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку будинковолодіння

АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 .

В решті рішення суду залишено без змін.

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

із касаційною скаргою на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01 березня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року, вякій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України доданий до касаційної скарги документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 681,60 грн, однак він не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (відсутнє визначення вартості об`єктів нерухомого майна), тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову або інші належні докази).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01 березня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 31 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць