Справа № 489/2402/20
Номер провадження 2/489/1833/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва

В складі: головуючого судді Губницького Д. Г.,

за участі секретаря Бугаєвського В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 ПрАТ «Просто-страхування» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 06 березня 2019 року в місті Миколаєві на вулиці Рюміна відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «ГАЗ 24», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 та застрахований автомобіль «Volkswagen Amarok», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 . Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Євро протокол») від 06 березня 2019 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 . У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Рахунку № 26 від 07 березня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Amarok», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 39 380,00 гривень. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 18.03.2019 року було складено страховий акт № 135449, відповідно до якого страхове відшкодування становить 39 380,00 гривень. ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до Полісу № АМ/2697653. Згідно з даним Полісом передбачено франшизу в розмірі 2 000,00 гривень.

У зв`язку з цим АТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про страхове відшкодування. За результатами розгляду даної заяви ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 15 614,26 гривень, які 03 травня 2019 року були виплачені АТ «ПРОСТО-страхування».

Однак, грошових коштів в розмірі 15 614,26 гривень не достатньо для покриття всіх збитків, яких зазнало АТ «ПРОСТО-страхування» у зв`язку із зазначеним вище страховим випадком.

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» понесло додаткові судові витрати в розмірі 5 000,00 гривень, які пов`язані із наданням правничої допомоги.

З огляду на вказане позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 23765,74 гривень, витрати по оплаті судового збору розмірі в розмірі 2 102,00 грн, 5000,00 грн судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.06.2020 року відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.08.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позов. Згідно відзиву відповідач у задоволенні позову просить відмовити. У відзиві вказала що дійсно такий страховий випадок мав місце. На підтвердження своєї суми відновлювального ремонту позивач посилається на страховий акт №135449 від 18.03.2019 року, копію рахунку-фактури №26 від 07.03.2019р. на загальну суму 39380.00 грн. та платіжного доручення №5123 від 19.03.2019р. на суму 36360,00 грн. (Без ПДВ). Проте жодний із вказаних документів не може бути беззаперечним Доказом розрахунку ремонтних робіт, оскільки: в згаданому страховому акті немає посилання на суму відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля; рахунок-фактура - це документ, що має інформаційний характер і не є первинним документом. Рахунок-фактура містить пропозицію, направлену покупцю, сплатити встановлену суму грошових коштів (для чого в рахунку наводяться банківські реквізити продавця) за зазначену в ньому номенклатуру відвантаженого товару. Крім того, у рахунку-фактурі може бути відображено дані про статус постачальника (наприклад, платник податку на прибуток і ПДВ).

Платіжне доручення без акту виконаних робіт та документів, що підтверджують придбання запасних частин для ремонту, не може бути доказом, який підтверджує проведення ремонтних робіт саме на цю суму. Як свідчить зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про вартість проведеного ремонту пошкодженого автомобіля та придбаних запчастин.

Відповідачем у відзиві також заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у зв`язку із не співмірністю витрат на правову допомогу із складністю справи, часом, обсягом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, наданих послуг, ціною позову, значенням справи для сторони, або публічним інтересом до справи. Як свідчить зміст позовної заяви. Позивач заявляє про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень. В якості обґрунтування вказаної суми. Позивач посилається на складність справи, оскільки вона нібито містить достатньо велике правове обґрунтування вимог, розрахунок вимог, а також велику кількість письмових доказів, на які нібито адвокатом було витрачено 5 (п`ять) годин. Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позовні заяви аналогічні поданої до Відповідача поставлені у адвоката на потік. При підготовці подібних позовних заяв, адвокат використовує шаблон, в який тільки вносить дані відповідачів та обставини дорожньо- транспортних вимог пов`язаних з ними. Про вказане свідчать численні описки по тесту позовної заяви. Зокрема не вірно застосовані статті процесуального закону. Замість статей 133 та 137 Цивільно процесуального кодексу України, вказані статті 123 та 126 Господарського кодексу України. Замість прізвища відповідача ОСОБА_1 , в тексті в якості відповідача згадується ОСОБА_3 . Вказане прізвище згодом фігурує в реєстрі справ та акті виконаних робіт, що додані до позовної заяви.

Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, то вони в повній мірі є документами, які надаються клієнтом страховій компанії разом із заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування. До позовної заяви не додано жодного іншого документа, що підтверджував би роботу адвоката по збору доказів по справі. В тому числі такими доказами можуть бути адвокатські запити, тощо.

Крім цього, реєстр справ свідчить про регулярну підготовку позовних заяв про відшкодування шкоди страховій компанії Позивачу. Вказане може свідчити про те. що пункти детального опису про аналіз судової практики, визначення правовідносин сторін га правової норми, робота по збору доказів по справі та витрачений на це час є необґрунтованими.

Також 10.11.2020 р. представник відповідача надала заяву про слухання справи за її відсутності та за відсутності відповідача.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просить позов задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку.

Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

27 липня 2018 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування та ОСОБА_2 уклали договір страхування серії РКЗ № 1801186 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen Amarok», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

01 серпня 2018 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 у зв`язку зі зміною реєстраційного номера застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Amarok», реєстраційний номер НОМЕР_3 , було укладено додаткову угоду № 1. Відповідно до п. 2.1 даної угоди: «пункт 1.4. «Інформація про транспортний засіб», а саме: реєстраційний номер НОМЕР_2 : дата реєстрації 01.08.2018 р.»

Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Євро протокол») від 06 березня 2019 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Рахунку № 26 від 07 березня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Amarok», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 39 380,00 гривень. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 18.03.2019 року було складено страховий акт № 135449, відповідно до якого страхове відшкодування становить 39 380,00 гривень. ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до Полісу № АМ/2697653. Згідно з даним Полісом передбачено франшизу в розмірі 2 000,00 гривень.

Відповідно до платіжного доручення № 5123 від 19 березня 2019 року АТ «ПРОСТО- страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 36360,00 гривень, отримувач ФОП ОСОБА_4 . Іншу частину страхового відшкодування в розмірі 3 020 гривень, зарахувало у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку Миколаївською філією АТ «ПРОСТО-страхування» що підтверджується п. 2 Розділу IV Страхового акту № 135448 від 18 березня 2019 року.

Таким чином, фактичні витрати АТ «ПРОСТО-страхування». пов`язані з цим страховим випадком складають 39 380,00 гривень.

У зв`язку з цим АТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про страхове відшкодування. За результатами розгляду даної заяви ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 15 614,26 гривень, які 03 травня 2019 року були виплачені АТ «ПРОСТО-страхування».

Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати АТ «ПРОСТО-страхування» грошові в розмірі: 39 380,00 грн. -15 614,26 грн. = 23 765,74 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із ст. 38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема підпункту 38.1.1. пункту 38.1 : „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 зі справи № 910/3650/16 та зі справи № 910/32969/15).

Крім того, згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Інші доводи відзиву не спростовують обов`язку відповідача по сплаті понесених страховою компанією, яка відшкодувала шкоду, завдану відповідачем і має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування згідно ст. 1191 ЦК України.

Відповідачем не подано клопотання про призначення судової експертизи для з`ясуваннґя розбіжностей у вирахуваних обома страховиками сум матеріального збитку заподіяного ОСОБА_2 .

При цьому суд в силу принципу диспозитивності користується розрахунками саме позивача щодо обрахування ним суми шкоди і звертає увагу, що в калькуляціях виконаними на замовленням обох задіяних старховиків більша частина суми ремонту складає вартість запасних частин.

В свою чергу, у постанові від 05.11.2020 ВС України у справі 753/10416/17 зазначив, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

З огляду на вищенаведене позовні вимоги підлягають задоволенню і з ОСОБА_1 стягненню підлягають витрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 23 765,74 грн.

Окрім того, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесений позивачем судовий збір у сумі 2102 гривень 00 копійок.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Так, позивачем, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, надано: договір про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, реєстр справ від 02.03.2020 року. Акт виконаних робіт від 31.03.2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 31.03.2020 року та платіжне доручення №4194 від 04.03.2020 року.

Відповідачем в порядку ч.5 ст. 137 ЦПК України заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи вказане клопотання, встановлено, що представником позивача не спростовано доводів відповідача, які викладені у клопотанні про зменшення розміру судових витрат в частині відстутності доказів, що саме такий час витрачено представником позивача на надання правової допомоги, надання консультації тривалістю 1 год. та вартістю 1000 грн., вчинення підготовчих дій тривалістю 2 год. та вартістю 2000 грн., підготовка та подання позовної заяви в суд тривалістю 2 год. та вартістю 2000 грн.

Окрім того, виходячи зі змісту позовної заяви, визначення правової норми та застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду та аналіз судової практики, на який посилається представник позивача, взагалі не здійснювався, оскільки позовна заява не містить жодного посилання на постанови Верховного Суду, чи іншу судову практику.

Крім того, не доведено вчинення підготовчих дій в частині збору необхідних доказів, оскільки усі докази надано замовником (страховою компанією).З наданих до позовної заяви додатків вбачається, що позовна заява є типовою для страхової компанії, оскільки адвокатським бюро одночасно надано послуги з написання 19 позовних заяв на загальну суму 96000,00 грн. Тому підготовка шаблонного позову є нескладним етапом роботи для адвокатського бюро, яке працює в одному приміщенні зі страховою компанією.

У зв`язку з малозначністю справи, ціною позову у 23765,82 грн. - вимоги представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 - неспівмірні зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

З огляду на викладене, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Відповідно до ст. ст. 993, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274,279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 23 765,74 грн., судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн., а всього 26 777,74 грн. (двадцять шість тисяч сімсот сімдесят сім гривень та сімдесят чотири копійки).

В частині інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Інформація про сторони:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, п/р IBAN НОМЕР_4 , ).

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 04.12.2020 року.

Суддя Губницький Д. Г.