Справа № 466/1815/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа № 466/1815/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гривни Т.Б.,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , яку в подальшому уточнила та просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини доходів від заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 15.11.2010р. У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, зазначає, що рішенням від 15.11.2010 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 , 1983 р.н. в користь ОСОБА_1 , 1985 р.н. аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановлено для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2010 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач несе витрати на дитину сама, оскільки ОСОБА_2 рішення суду добровільно не виконує з січня 2020 року, а такі витрати у відповідності до вимог ст.181 Сімейного кодексу України слід розділити з відповідачем.

Ухвалою від 11.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 01.07.2020 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Продовжено розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 01.07.2020 за клопотанням ОСОБА_2 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження в справі зупинено.

Ухвалою від 07.08.2020 року провадження поновлено.

Ухвалою від 11.08.2020 року клопотання судового експерта про надання дозволу на повне або часткове знищення об`єктів експертизи - задоволено. Надано судовому експерту дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів експертизи.. Провадження у справі зупинено.

08.10.2020 на адресу суду за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи надійшов висновок експерта від 01.10.2020.

Ухвалою від 08.10.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 02.11.2020 року клопотання ОСОБА_2 задоволено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - залишено без розгляду.

Ухвалою від 02.11.2020 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину. Призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, подали заяву, якою просили залишити вимоги про стягнення аліментів у частці, а щодо вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі залишити без розгляду, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, 06.11.2020 на адресу сду направив відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, просив поновити термін на прийняття та відмовити у задовленні позовних вимог, оскільки позивач звернулася до суду з позовом у невизначений законом спосіб.

Заслухавши думку позивача, представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 15.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Тим же рішенням ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , 1983 р.н. в користь ОСОБА_1 , 1985 р.н. аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановлено для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2010 року до досягнення дитиною повноліття /акр.спр.5-6/.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /арк.спр.7/.

У відповідності до частини другої ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК України, яким визначався розмір 30%).

Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосеред- ньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та поданих доказів, суд дійшов переконання про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за безпідставністю.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу адвоката, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача здійснює адвокат Гривна І.І. на підставі договору №89 про надання правової допомоги від 27.02.2020 року /арк.спр.14/.

Позивач надала суду розрахунок судових витрат: витрати пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу загальна вартість становить 3500грн.; з них зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції щодо збільшення розміру аліментів 500грн., підготовка та подання позовної заяви про збільшення розміру аліментів, укладення договору про надання правової допомоги - 2500грн., участь в судових засіданнях - 500грн. (арк.спр.13-15).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник позивача приймав участь у судових засіданнях не тільки з приводу подання позивачем позовної заяви про збільшення розміру аліментів, але також з розгляду зустрічних позовних вимог, які були залишені без розгляду за клопотання позивача за зустрічними вимогами.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що в частині стягнення судових витрат підлягає стягнення з відповідача на користь позивача сума судових витрат у розмірі 1500 гривень за участь у судових засіданнях.

Керуючись ст.3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.) судових витрат.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 04.12.2020 року.

Суддя П. С. Невойт