Провадження № 2/234/4042/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Данелюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Абушової А.О.,

відповідача- ОСОБА_1

представника відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 234/12187/20 за позовною заявою:

ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

в інтересах малолітньої дитини

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

до

ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька.

Обставини справи:

Позивач ОСОБА_3 , що діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька.

Позовна заява вмотивована тим, що позивачка є мамою спільної із відповідачем малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням Краматорського міського суду від 26.07.2016 року позивачка отримує аліменти на дитину, так як дитина проживає з нею. Заборгованості відповідача зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці наразі немає. За вказаних обставин у позивача відсутнє право на самостійне вирішення питання тимчасового виїзду спільної з відповідачем дитини за межі України на строк до одного місяця та більше. Добровільну згоду на такий виїзд дитини, відповідач не дає. Тимчасовий виїзд дитини із позивачкою необхідний для підтримання родинних відносин з боку позивача, які постійно мешкають в АДРЕСА_3 . Перебування за межами України за вказаною адресою планується в період з 01.11.2020 року по 31.01.2021 року. Просить суд винести рішення, яким надати тимчасовий дозвіл, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на виїзд за кордон з території України до Російської Федерації за адресою: АДРЕСА_3 та перебування за межами України за вказаною адресою в період з 01.11.2020 року по 31.01.2021 року, а також повернення на територію України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у супроводі матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Надати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дозвіл для оформлення документів для виїзду за кордон малолітній особі- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому змінила позовні вимоги, а саме: період перебування за межами України з 01.12.2020 року по 01.03.2021 року.

Ухвалою Краматорського міського суду від 07.09.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду у спрощеному провадженні на 17.09.2020 року о 13.00 год.

24.09.2020 року судом ухвалено заочне рішення.

19.10.2020 року до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення.

29.10.2020 року судом скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду на 12.11.2020 року.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій просила позов розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснюючи, що на теперішній час в світі діє короновірусна інфекція та перевозити дитину на далеку відстань та без встановлення дати повернення є небезпечним для дитини.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Правовідносини між сторонами виникли внаслідок надання дозволу на виїзд дитини за межі України та регулюються Главою 13 Розділу ІІІ СК України, та Главою 22 ЦК країни.

Судом встановлено, що у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за угодою між сторонами залишився проживати з позивачем.

Рішенням Краматорського міського суду від 26.07.2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ј частини доходу (заробітку) відповідача до досягненням дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яку ратифіковано ВРУ 27.09.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Також п.п. 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

-за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

-без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків, за відсутності згоди другого з батьків, на підставі рішення суду, може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

У Постанові від 04.07.2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) Велика Палата Верховного Суду відійшла від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 235/139/16-ц (№ 6-15цс17), згідно з якою пріоритетними в цій категорії справ є дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини.

У своїй Постанові від 04.07.2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

Із заяви ОСОБА_5 , посвідченою нотаріусом м.Москви вбачається, що остання дає свою згоду та запрошує в гості ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Гарантує проживання, бере на себе матеріальне та медичне забезпечення, та всі витрати, пов`язані з перебування на території РФ.

Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що малолітній син сторін проживає з матір`ю, яка забезпечує йому повний і гармонійний розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за межі території України до Російської Федерації, м. Москва, малолітнього ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 терміном з 01.12.2020 року по 01.03.2021 року.

Разом з цим суд зазначає, що дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі території України без згоди батька не позбавляє останнього права брати участь у вихованні та житті дитини, відвідувати її та спілкуватись.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 267, 268 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 141, 150, 154, 155, 157, 180 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , що діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати тимчасовий дозвіл, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виїзд за кордон з території України до Російської Федерації за адресою: АДРЕСА_3 та перебування за межами України за вказаною адресою в період з 01.12.2020 року по 01.03.2021 року, а також повернення на територію України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Надати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дозвіл для оформлення документів для виїзду за кордон малолітній особі- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення складено 30.11.2020 року.

Суддя Краматорського міського суду О. М. Данелюк