Справа 688/2660/20
№ 2/688/818/20
Рішення

Іменем України

(заочне)

27 листопада 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

встановив:

15.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації за місцем проживання.

В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2019 року придбав у відповідача квартиру АДРЕСА_1 . З часу придбання квартири попередній власник ОСОБА_2 у ній не проживає, хоча значиться зареєстрованим. Наявність реєстрації останнього перешкоджає повноцінно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Окрім того, відповідач не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в квартирі не має, будь-які договірні відносини з приводу користування квартирою відсутні. А тому, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та зняти з реєстрації за місцем проживання.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 10 год. 00 хв. 26 жовтня 2020 року, який через неявку відповідача відкладено на 11 год. 00 хв. 27 листопада 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 з 14.06.2019 року, тобто понад один рік, у квартирі не проживає, особистих речей у ній не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, просив суд ухвалити заочне рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзиву не подав.

В зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, за згодою позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з наступних підстав.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 382 ЦК України передбачено, що об`єктом права власності особи може бути, зокрема, квартира.

Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири (будинку) право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння.

Як встановлено в суді та вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області Петровською Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1024, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №170560445 від 14 червня 2019 року, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

З вказаного договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2019 року також слідує, що відповідач ОСОБА_2 є попереднім власником спірної квартири та як вбачається із заяви останнього, посвідченої 20 травня 2020 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області Петровською Л.О., зареєстрованої в реєстрі за №614,покупець ОСОБА_1 провів із ним повний розрахунок щодо придбаної квартири.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . Однак, згідно акту №1 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб, складеного головою ОСББ «Світанок» ОСОБА_3 та членами комісії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідач зареєстрований, але за вищевказаною адресою з червня 2019 року не проживає.

Даний факт підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ствердивши, що відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 з червня 2019 року не проживає, житлом з того часу не користується.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі позивача, його реєстрація у цій квартирі не дозволяє розпоряджатися нею на власний розсуд та значно обмежує законні права ОСОБА_1 , тому порушене право позивача, як власника квартири підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника квартири можуть бути усунені шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою.

Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід задовольнити та відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Що стосується вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, то така задоволенню не підлягає з огляду на те, що діючим законодавством повноваження щодо зняття з реєстрації місця проживання особи не віднесено до компетенції суду.

За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 1999 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.В. Козачук