П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020року м. Київ

Справа № 759/2978/16-ц

Провадження: № 22-ц/824/14665/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянувши апеляційну скаргу Іжаковського Олега Валерійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ул`яновської О.В.,

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кошарського Олександра Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в :

В липні 2020 року приватний виконавець Кошарський О.В. звернувся до суду із зазначеним поданням, обґрунтовуючи його тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 61382479, відкрите 25.02.2020 року, з виконання виконавчого листа №759/2978/16-ц, виданого 17.08.2016 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № CL-004/491/2007 від 26.12.2007 у розмірі 27058 доларів США 23 центи та судового збору у розмірі 10 528,84 грн. Однак, з моменту набрання рішенням законної сили боржник суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для виконання рішення суду не вчинив, що вказує на наявність факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього як рішенням суду, так і ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2020у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кошарського О.В. відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням Іжаковський О.В. в інтересах ТОВ «Вердикт Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення подання приватного виконавця Кошарського О.В.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що додані матеріали виконавчого провадження № 61382479, відкритого на підставі виконавчого листа № 759/2978/16-ц, підтверджують факт ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду. Боржник ухиляється від виконання обов`язків, встановлених судовим рішенням, та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження». До теперішнього часу боржник суму боргу на користь стягувача не сплатив, будь-яких дій для виконання рішення суду не вчинив, на виклик приватного виконавця не з`явився, що прямо вказує на ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду. При цьому, згідно відповідні Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25.02.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2019 році перетинав державний кордон України 9 разів.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Вирішуючи порушене приватнимвиконавцем питання, суд першої інстанції встановив наступні обставини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року позов ТОВ «ОТП Фактринг Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Фактринг Україна» заборгованістьу розмірі 27 058,23 доларів США та судовий збір у розмірі 10 528,84 грн (а.с. 59,60).

17 серпня 2016 року Святошинським районним судом. Києва видано виконавчий лист по справі №759/2978/16-ц.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року замінено сторону стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні № 52312822, що відкрите на підставі виконавчого листа №759/2978/16-ц, який видано Святошинським районним судом м. Києва (а.с. 90).

25 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кошарським О.В. відкрито виконавче провадження № 61382479 на підставі виконавчого листа №759/2978/16-ц, виданого 17 серпня2016 року.

25 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кошарським О.В. винесено постанови про накладення арешту на майно та кошти боржника ОСОБА_1 в рамках ВП №61382479.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали, що додані до заяви, не спростовують ті обставини, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього згідно рішення суду, яке набрало законної сили та виконується в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема, боржником не надано суду належних та допустимих доказів того, що рішення ним виконується, а вжиті ухвалою заходи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є безпідставними, у зв`язку з чим суд вважав правильним у задоволенні заяви відмовити.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У справі «Soering vs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства.

Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Окрім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Частинами 1-4 ст.441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідност.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння ( дії або бездіяльність ) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості ( наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо ) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Згідно статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів справи убачається, що державним виконавцем було здійснено ряд необхідних виконавчих дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», які виявилися безрезультатними.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2020 року приватним виконавцем направлено боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом 26.02.2020 року.

25.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кошарським О.В. винесено постановипро накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та про арешт коштів боржника в рамках ВП №61382479.

Також, державним виконавцем з метою розшуку майна боржника були направлені відповідні запити (а.с. 181-211).

Отже, ОСОБА_1 вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, оскільки, державним виконавцем йому були надіслані вищевказані процесуальні рішення за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Окрім того, 25.02.2020 року приватний виконавець направив боржнику ОСОБА_1 виклик, яким зобов`язав останнього з`явитись до виконавця 10.03.2020 року для надання достовірних відомостей про доходи, місце роботи, про майно та кошти. Також приватним виконавцем боржнику роз`яснено положення частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, така вимога приватного виконавця залишена боржником без виконання. Будь-яких пояснень з приводу невиконання даної вимоги боржником не надано.

При цьому, боржник, не зважаючи на існування невиконаного ним судового рішення, протягом 2019 року перетинав кордон України 9 разів.

Як зазначає в поданні приватний виконавець, з дати набрання законної сили, рішення суду боржником не виконане, жодних дій щодо виконання рішення суду ОСОБА_1 вчинено не було, у зв`язку із чим, він звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням підтверджується матеріалами подання приватного виконавця.

Попри те, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, обізнаний про проведення виконавчих дій та свого обов`язку, отримував процесуальні рішення виконавця, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року на момент звернення приватного виконавця до суду із даним поданням (липень 2020 року) залишається невиконаним.

Такі дії та бездіяльність боржника, у контексті вищенаведених положень матеріального права свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення, і такі його дії є свідомими.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що подання приватного виконавця Кошарського О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документапідлягає задоволенню.

При цьому,колегія суддівураховує, що Конституцією України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 13).

Разом з тим, відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Аналізуючи наведене, колегія суддів не вбачає порушень прав боржника у зв`язку їз вжиттям заходів щодо його тимчасовогообмеження у праві виїзду за межі України.

На думку колегії суддів, вжиті заходи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника сприятимуть гарантуванню поверненню наявного у нього боргу і є виправданимита пропорційними меті його застосування.

Застосування такого обмеження відповідатиме положенням рішення Європейського суду з прав людини «Горячев проти Болгарії» ( «Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року ), оскільки ґрунтується на законі, переслідує одну із легітимних цілей, передбачених ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, мету захисту прав і інтересів кредиторів та знаходиться в справедливому балансі між правами боржника та публічним інтересом.

Доводи апеляційної скарги щодо умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду є обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим приватним виконавцем доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому ухвала суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення подання приватного виконавця Кошарського О.В.про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Іжаковського Олега Валерійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2020 рокускасувати та постановити нову.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кошарського Олександра Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань по виконавчому провадженню №61382479.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль