Справа № 642/5979/20
Провадження № 2/642/1693/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л., з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся 12 листопада 2020 року до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 7 червня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що мають сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне проживання з відповідачкою припинено у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різні погляди на виховання дитини. Обидва прийшли до висновку про неможливість збереження шлюбу.

Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач подав заяву з проханням шлюб розірвати, справу розглянути у його відсутності.

Відповідачка подала заяву про визнання позову, також просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 7 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (с актовий запис № 672).

Мають сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок відсутності взаєморозуміння фактично припинили шлюбні відносини.

Обидва сторони наполягають на розірванні шлюбу, вважають неможливим поновлення шлюбних стосунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачкою не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідачці слід залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище - ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 4,5, 89, 206, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 7 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис № 672).

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 7 грудня 2020 року.

Суддя Л.Л. Шрамко