Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2020 Справа №607/5726/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» в інтересах Виробничого структурного підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» в інтересах Виробничого структурного підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» пред`явив до суду позов до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить стягнути із відповідача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 10642,94 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що наказом (розпорядженням) № 309/ОС від 01 липня 2017 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в Тернопільську дільницю з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщики-Івано-Пусте) на посаду виконавця робіт. 31 березня 2019 року на підставі п.1 ст. 40 КзПП України наказом (розпорядженням) № 75/ОС від 29 березня 2019 року ОСОБА_1 було звільнено в зв`язку із скороченням штату. При звільненні Відповідачу було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку на суму 11 642,94 гривень. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року наказ № 75/ОС від 29.03.2019 року про припинення трудового договору, яким ОСОБА_1 з 31 березня 2019 року звільнено з посади виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщн Івано-Пусте), скасовано та поновлено його на посаді, яку він займав до звільнення, а також стягнуто середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. На виконання даного наказу, ОСОБА_2 було сплачено середній заробіток за квітень місяць 2019 року в розмірі 12 817,60 гривень, а також 99336,40 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На виконання даного рішення, наказом від 12 листопада 2019 року № 237/ОС «Про поновлення на роботі за рішенням суду» скасовано наказ № 75/ОС від 29.03.2019 року та поновлено на посаді виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 з 12 листопада 2019 року. Наказом (Розпорядженням) № 248/ОС від 21.11.2019 року на підставі особистої заяви, в зв`язку із виходом на пенсію ОСОБА_1 був звільнений займаної посади на підставі ст. 38 КзПП України. Відповідно до п. 5.1.5 Колективного Договору між Адміністрацією профспілковим комітетом ВП «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» на 2009-2012 роки, дію якого продовжено, адміністрація зобов`язується виплачувати вихідну допомогу у розмірі середньомісячні заробітку працівникам при припиненні трудового договору у разі зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації скорочення чисельності або штату працівників. Позивач вважає, що в результаті недобросовісних дій відповідача ОСОБА_1 , які полягали в безпідставному отриманні грошових коштів, на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано одноразову грошову допомогу в сумі 11642,94 гривень. Дані дії відповідача, які також полягали в тому, що отримавши грошову допомогу на підставі наказу про звільнення № 75/ОС від 29.03.2019 року, який в подальшому було оскаржено та скасовано, призвели до безпідставного набуття відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів. На думку позивача, недобросовісність дій Відповідача також підтверджується тим, що відповідачу ОСОБА_2 було запропоновано добровільно повернути кошти, що підтверджується листами від 28 грудня 2019 року за № 2437, від 15 січня 2020 за № 44. Листом від 02 січня 2020 року ОСОБА_1 надіслав на адресу ВСП «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» заяву щодо реструктуризації заборгованості, а також частково здійснив оплату заборгованості в сумі 1 000 гривень. Однак, решту суми безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 10642,94 гривень не повернув. Посилаючись на наведені обставини просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

15 червня 2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов до суду відзив на позов, у якому відповідач вказує, що на підставі наказу №75/ОС від 29 березня 2019 року йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 11642,94 гривень, однак, виплачено при звільненні 9544,65 гривень, тобто вираховано 2098,29 гривень. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року його поновлено на роботі. 28 грудня 2010 року він отримав лист із вимогою повернути виплачену йому грошову допомогу у сумі 11642,94 гривень. На вимогу позивача він ( ОСОБА_1 ) здійснював платежі на сплату коштів, сплативши у загальному розмірі 2500 гривень. Однак, заперечує вимоги позивача про повернення грошових коштів у сумі 11642,94 гривень, оскільки при звільненні ним отримано грошову допомогу у розмірі 9544,65 гривень.

Представник позивача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» в інтересах Виробничого структурного підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, заяв про розгляд справи за її відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавала, попередньо, у судових засіданнях представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Судом установлено:

Згідно Наказу (розпорядження) № 309/ОС від 01 липня 2017 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в Тернопільську дільницю з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщики-Івано-Пусте) виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаду виконавця робіт (а.с. 27).

Вказане також стверджується записами у Особовій картці працівника (а.с.27 (зворот)).

Наказом (розпорядженням) № 75/ОС від 29 березня 2019 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено з 31 березня 2019 року, у зв`язку із скороченням штату, згідно п.1 ст. 40 КзПП України на підставі зміни у штатному розписі та акта про відмову перейти на іншу роботу, із виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

Як убачається із розрахункового листка за березень 2019 року, ОСОБА_2 нараховано виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 11642,94 гривень (а.с.33).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 та вирішено: скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» за №75/ОС від 29 березня 2019 року про припинення трудового договору, яким ОСОБА_1 з 31 березня 2019 року звільнено з посади виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщн Івано-Пусте); поновити ОСОБА_1 на посаді виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщики-Івано-Пусте) виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця»; стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 31 березня 2019 року по 12 листопада 2019 року, включно у сумі 99336,40 гривень, за вирахуванням відповідних податків та зборів; допущено рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у розмірі 12817,60 гривень за квітень місяць 2019 року, за вирахуванням відповідних податків і зборів.

Наказом Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» від 12 листопада 2019 року №237/ОС «Про поновлення на роботі за рішенням суду» скасовано наказ № 75/ОС від 29 березня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади виконавця робіт; поновлено ОСОБА_1 на посаді виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 з 12 листопада 2019 року; зобов`язано виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за квітень місяць 2019 року у розмірі 12817,60 гривень, з вирахуванням відповідних податків та зборів

Згідно розрахункового листка за листопад 2019 року, ОСОБА_2 нараховано виплату середнього заробітку у розмірі 12817,60 гривень (а.с.34).

На підставі заяви ОСОБА_1 . Наказом (розпорядженням) Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» №248/ОС від 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщн Івано-Пусте), скасовано, у зв`язку із виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КзПП України, виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» Листом №2330 від 22 листопада 2019 року зобов`язало ОСОБА_1 повернути виплачену одноразову грошову допомогу у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 11642,94 гривень, у зв`язку із тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року скасовано Наказ №75/ОС від 29 березня 2019 року про припинення трудового договору.

02 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у Акціонерне товариство «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» із письмовою заявою, у якій просив про реструктуризацію боргу, у зв`язку із його перебуванням у важкому матеріальному становищі.

Листом №44 від 15 січня 2020 року Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» відмовило ОСОБА_2 у проведенні реструктуризації заборгованості, у зв`язку із відсутністю у АТ «Укрзалізниця» фінансової можливості та зазначило повторну вимогу про повернення виплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 11642,94 гривень.

Як убачається із наявних у матеріалах цивільної справи копій квитанції АТ «Ощадбанк», зокрема від 13 лютого 2020 року; від 22 квітня 2020 року; від 12 травня 2020 року, від 15 червня 2020 року та від 11 вересня 2020 року, відповідачем ОСОБА_1 сплачувались кошти в рахунок повернення одноразової грошової допомоги, зокрема по 500 гривень згідно кожної із вказаних квитанцій (а.с. 145).

Згідно довідки №602-ю виданої 19 листопада 2020 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» станом на 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 сплачено (повернено) 8500 гривень одноразової грошової допомоги при звільненні із загальної суми 11642,44 гривень.

Покликаючись на те, що решту суми відповідачем не повернуто, та вказані кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, представник позивача просить стягнути решту неповернутої суми із відповідача на підставі ст.1212 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з вимогами статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Позивач вважає, що оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року скасовано Наказ №75/ОС від 29 березня 2019 року про припинення трудового договору, яким ОСОБА_1 з 31 березня 2019 року звільнено з посади виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщн Івано-Пусте) і відповідач ОСОБА_1 поновлено на роботі, то правова підстава для виплати йому вихідної допомоги при звільненні у розмірі 11642,94 гривень відпала, враховуючи, що зазначені кошти вже виплачені відповідачу, вони підлягають поверненню саме на підставі статті 1212 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оскільки відповідно до статті 44 КЗпП України вихідна допомога виплачується роботодавцем працівникові при припиненні з певних підстав трудового договору, суд вважає, що за своєю правовою природою вихідна допомога є грошовою сумою, яка надається звільнюваній особі як засіб до існування на період пошуку нової роботи.

У Постанові від 16 січня 2019 року при розгляді цивільної справи №753/15556/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Доказів про набуття відповідачем ОСОБА_1 11642,94 гривень у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять, на такі обставини сторони не посилаються.

Сам факт оскарження відповідачем у судовому порядку наказу про звільнення з посади згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України (зміни у штатному розписі, скорочення штату працівників) не може свідчити про недобросовісність дій особи, оскільки є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 55 Конституції України, на захист судом прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи, що виплата вихідної допомоги була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку відповідача, оскільки, незважаючи на те, що після поновлення ОСОБА_1 на роботі підстава для виплати вихідної допомоги відпала (наказ, на підставі якого було здійснено виплату вихідної допомоги, скасований рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року), в силу вимог статті 1215 ЦК України ці кошти поверненню не підлягають.

Аналогічний висновок зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року при розгляді цивільної справи №753/15556/15-ц.

Часткове повернення грошових коштів відповідачем ОСОБА_1 , які станом на 19 листопада 2020 року сплачені позивачу у розмірі 8500 гривень, суд сприймає як виключну добровільну позицію відповідача щодо сплати коштів.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265,268, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» в інтересах Виробничого структурного підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 30 листопада 2020 року.

Реквізити сторін:

Позивач: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» в інтересах Виробничого структурного підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», адреса місцезнаходження вул. Ніла Хасевича, 9, м. Рівне, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка