Справа № 461/9962/20
Провадження № 2-з/461/18/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року. м. Львів.

Галицький районний суд міста Львова

в складі:
головуючого судді Юрківа О.Р.,
за участю:
секретаря судового засідання Цибулько О.І.,
розглянувши заяву представника Міністерства оборони України Лук`яненко Вікторії Сергіївни про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Міністерства оборони України Лук`яненко В.С.звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просить: забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно площею 39 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером 101, забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно площею 26,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером 01.
В обґрунтування заяви покликається на те, що Міністерством оборони України готується до подання позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Петелько І.В. про визнання договору позики та іпотеки недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стягнення доходів. Рішенням Галицького районного суду від 24.01.2018 року у справі №461/8312/17, яке залишено в силі постановами Апеляційного суду Львівської області від 03.12.2018 року та Касаційного цивільного суду Верховного суду від 24.06.2020 року, витребувано у ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна площею 39 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером 101. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.02.2018 року у справі №463/5582/17, яке залишено в силі постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 13.02.2020 року, витребувано у ОСОБА_3 об`єкт нерухомого майна площею 26,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером 01. Незважаючи на наявність рішень суду стосовно витребування у відповідачів нерухомого майна, ними в добровільному порядку жодних дій спрямованих на повернення нерухомого майна не вжито, право власності держави в особі Міністерства оборони України не поновлено. Підтвердження вказаного факту є гаяв гість виконавчого провадження №56716501, яке розпочато 07.07.2018 року та виконавчого провадження №63077257, яке розпочато 18.09.20202 року, однак станом на даний час не завершені. З метою ухилення від примусового виконання рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 02.09.2020 року укладено договір позики та іпотеки з ОСОБА_2 , предметом яких є спірні нежитлові приміщення, відносно яких зазначено неправдиву інформацію. Таким чином спірне майно передано у власність третій особі, чим унеможливлено виконання рішення суду у справі №463/5582/17 та 461/8312/17. У зв`язку із вказаними обставинами, у разі прийняття судом рішення щодо вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно, це унеможливить здійснення відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб до моменту вирішення судового спору щодо визнання спірних договорів недійсними та набрання ним законної сили. Просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України через неявку в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з роз`ясненням п. 10 зазначеної постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно може бути реалізоване на момент виконання рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду, позивач належним чином вказав причини, у зв`язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову та обґрунтував існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Виходячи зі змісту та розміру позовних вимог, співрозмірності вимог заяви, обраного способу забезпечення позову та зазначених причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, убачається прямий зв`язок між заявленими вимогами та способом забезпечення позову, а тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81, 149-151, 259-260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника Міністерства оборони України Лук`яненко Вікторії Сергіївни про забезпечення позову- задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно площею 39 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером 101.
Накласти арешт на нерухоме майно площею 26,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером 01.

Стягувач: Міністерство оборони України (адреса: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, )

Боржник: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

Боржник: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

Боржник: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцятиднів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.Р.Юрків.