Справа № 311/1798/20
Провадження № 2/311/680/2020
Р І Ш Е Н Н Я

МЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 листопада 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира була придбана ним в період шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які фактично мешкають з відповідачкою ОСОБА_2 у належній їй квартирі. Рішенням Василівського районного суду від 31.05.2018 року шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано. Відповідачка ОСОБА_2 з дітьми фактично припинила проживати та користуватися вищевказаною квартирою у березні 2018 року, тобто протягом двох років відповідачка з дітьми не мешкає та не сплачує комунальні послуги у вищевказаній квартирі. Відповідно до ухвали Василівського районного суду Запорізької області у справі про розподіл майна подружжя від 08.11.2019 року про затвердження мирової угоди вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 100000,00 гривень та відмовилася від визнання спільною сумісною власністю вищевказаної квартири, таким чином квартира залишилась у приватній власності позивача ОСОБА_1 , а відповідачці ОСОБА_2 з дітьми придбано інше житло в АДРЕСА_2 , в якому вона проживає разом з дітьми.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 , згідно Акту перевірки реєстрації та проживання особи від 15.05.200 року, вбачається, що у належній йому квартирі зареєстровані, але не проживають з 2018 року відповідачка ОСОБА_2 з дітьми. Відповідачка ОСОБА_2 з дітьми протягом двох років мешкають окремо у належній їй квартирі, але при цьому не знімається з реєстрації у квартирі позивача ОСОБА_1 , що перешкоджає йому розпоряджатися його власністю та отримувати субсидію. Відповідачка ОСОБА_2 з дітьми сама визначила інше місце проживання, вона має вільний доступ до квартири, але не користується нею, власних речей у квартирі немає. Вказує, що відповідачка не несе будь-яких витрат по утриманню житла, сплаті комунальних послуг, кореспонденцію відповідачка не отримує. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідачка ОСОБА_2 втратила право на проживання у належній йому квартирі та навпаки чинить йому перешкоди у користуванні квартирою тим, що не змінюється з реєстрації, хоча з 2018 року не проживає у квартирі та тим самим порушує його право власності, оскільки він, позивач ОСОБА_1 , не може вільно розпоряджатися належним йому на праві власності майном, навіть не може оформити субсидію, адже для субсидії враховується доходи всіх зареєстрованих у квартирі осіб. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка ОСОБА_2 не бажає, тому позивач ОСОБА_1 змушений звернутися за захистом своїх прав до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні належною йому, ОСОБА_1 , квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с.27).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте суду надано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.68).

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явилася повторно, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування), що підтверджується поштовими конвертами, що повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.32,33.49), «за закінченням терміну зберігання» (а.с.41), «інші причини невручення» (а.с.60,61), а також поштовим повідомленням про отримання ОСОБА_2 судової повістки особисто (а.с.42), також належне сповіщення відповідачки здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.37,59). Проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачкою суду не надано, відзиву на позов та заперечень проти позовних вимог суду не представлено.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, не з`явився, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте до суду надано заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти викладених у заяві вимог не заперечують (а.с.67).

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації не з`явився, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте суду надано заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с.38,44,52).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.10.2006 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Бесараб А.О., який зареєстрований в реєстрі за №1014, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.12), також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №135385406, сформованого реєстратором виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Горпинич С.С., та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.13).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» за №12198900 від 18.10.2006 року вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2006, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Бесараб А.О. за реєстровим №1014 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, 11 лютого 2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу прізвище останньої змінено на « ОСОБА_5 », про що зроблено відповідний актовий запис №16 та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, та які містяться в матеріалах справи (а.с.8,9).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 31.05.2018 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 11 лютого 2006 року Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за актовим записом №16, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.10). Рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили 02.06.2018 року.

Відповідно до ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 08.11.2019 року затверджено мирову угоду, укладену між представником позивача за первісним позовом та представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , адвокатом Коваленко В.В. та відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокатом Калашник М.П. з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які полягають в наступному: ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_2 100000,00 гривень та відмовляється від позовних вимог за зустрічною позовною заявою про стягнення з неї Ѕ частини грошових коштів на погашення зобов`язань за Кредитним договором №2Р0М6К00002192 від 03.10.2006 року за період з 02.07.2018 року до 12.02.2019 року; про поділ зобов`язань за кредитним договором №2Р0НЄК00002192 від 03.10.2006 року і Додатковою угодою від 18.09.2012 року, залишивши ці зобов`язання тільки за собою; про поділ пайових внесків в ОК СТ «Автомобіліст». ОСОБА_2 після отримання грошових коштів у сумі 100000,00 гривень відмовляється від позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю квартири АДРЕСА_1 та визнання права власності на Ѕ частину за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і про вселення в квартиру. Умови мирової угоди виконані: ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 100000,00 гривень. Дана ухвала сторонами не оскаржена та набрала законної сили 25.11.2019 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.15-16),

Згідно Довідки за №16/18-373 від 15.05.2020 року, виданої Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, вбачається, що за відомостями виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, - за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Як вбачається з Акту перевірки реєстрації та проживання, складеного 15.05.2020 депутатом Дніпрорудненської міської ради Дубицькою В.А., підпис якої засвідчено керуючої справами виконкому Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області Тороповою Н., вбачається, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та за вищевказаною адресою прописано 5 осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Але фактично проживають за даною адресою 2 особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14 «А»).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 15.10.2020 року за №228180903, вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Скориченко А.В. реєстровий №396 (а.с.70-71).

Як вбачається з Акту перевірки реєстрації та проживання, складеного 30.10.2020 депутатом Дніпрорудненської міської ради Дубицькою В.А., підпис якої засвідчено міським головою Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області Коробовим Ю.М., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не проживають за вищевказаною адресою з травня 2018 року у зв`язку з розірванням шлюбу. На даний час ОСОБА_2 та її діти мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , квартира на праві власності належить ОСОБА_2 (а.с.69).

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування, обов`язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України).

Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім`ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).

Статтею 321 ЦК України визначено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про е. що право членів сім`ї власника житлового приміщення може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами якого вони є; із припиненням права власності втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Таку правову позицію висловив ВСУ у Постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказана норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

З порівняльного аналізу ст.ст.383,391 ЦК України та стст.64,150,156 ЖК України слід дійти висновку, що положення ст.ст.383,391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок ,квартиру, тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які і не були членами його сім`ї, а положення стст.64,150,156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Пункт 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 року „Про судову практику про захист прав власності та інших речових прав" передбачено, що власник жила має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та суд вважає необхідним усунути перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні належною йому на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2006, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Бесараб А.О. реєстровий №1014, а саме з тих підстав, що відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у спірній квартирі тривалий час (понад 2 роки) і по теперішній час у вищевказаній квартирі не проживають, що вбачається з Актів перевірки реєстрації та проживання, складених 15.05.2020 року,30.10.2020 року депутатом Дніпрорудненської міської ради Васлівського району Запорізької області Дубицькою В.А., при цьому участі в утриманні вказаної квартири відповідач ОСОБА_2 не приймає, комунальні послуги не сплачує, та будучи зареєстрованими у даній квартирі, яка належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, але не проживаючи в ній, відповідачі чинять позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю. Крім того, на теперішній час позивач ОСОБА_1 не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, оскільки у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідачка ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми не бажає. Будь-яких підстав для збереження за відповідачами вказаного вище житлового приміщення судом не встановлено та відповідачкою в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено. Тому перешкоди, які чиняться позивачу ОСОБА_1 відповідачами по справі у володінні належною йому на праві власності квартирою, мають бути усунені в судовому порядку шляхом визнання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 дане питання до теперішнього часу не вирішено та знятися з реєстраційного обліку у добровільному порядку відповідачка разом з неповнолітніми дітьми бажання не виявила. Правових підстав проживати на теперішній час у вищевказаній квартирі АДРЕСА_1 , належній на праві власності позивачку ОСОБА_1 , та бути в ній зареєстрованими, на теперішній час у відповідачки немає. Будь-яких підстав для збереження за відповідачами вказаного вище житлового приміщення судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317,319,386,391 Цивільного Кодексу України, ст.ст.71,107,156,163 Житлового кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст.ст.9, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ), яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області (місцезнаходження: пр.Ентузіастів буд.11 м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, ЄДРПОУ 23881397), Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації (адреса місцезнаходження: бульв.Центральний буд.4 м.Василівка Запорізької області) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) перешкоди у здійсненні ним права власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2020 року.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО