Справа № 524/1940/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Кременчуцького РУЮ в Полтавській області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява обґрунтована тим, що у відповідності до заповіту від 19.08.2017 року його батько ОСОБА_2 заповів йому житловий будинок у АДРЕСА_1 .

Після смерті батька він звернувся до нотаріуса для вступу і оформлення спадщини на вказаний будинок. Через короткий проміжок часу нотаріус повідомив йрму, що на вказаний будинок накладений арешт ВДВС Кременчуцького РУЮ. Відвідавши виконавчу службу ним було встановлено, що постановою державного виконавця Янченко Д.О. від 05.03.2008 року накладено арешт на все майно, що належить громадянину ОСОБА_3 та вказано адресу АДРЕСА_1 . Тобто, арешт був накладений на їхній будинок помилково, оскільки їх сусід ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_2 .

Для вирішення питання про зняття арешту з його будинку працівники виконавчої служби запропонували написати йому заяву про його скасування, що ним було і зроблено.

Через короткий проміжок часу його викликали до ВДВС Кременчуцького РУЮ та повідомили, що арешт знятий не буде, оскільки є борг по виконавчому провадженні та запропонували йому або самостійно заплатити боргову суму, або вмовити ОСОБА_3 сплатити вказані кошти.

Вказані діяння порушують гарантовані Конституцією України права. Внаслідок таких дій виконавців, він не може прийняти спадщину та реалізувати своє право власності. Звернення до ГТУЮ в Полтавській області також не дало позитивного результату.

На підставі викладеного просив суд ухвалити рішення, яким:

- скасувати арешт накладений постановою ВДВС Кременчуцького РУЮ в Полтавській області від 05.08.2008 року серія АА № 232210 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 .

22.01.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, який зокрема обґрунтований тим, що дана позовна заява є не обґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі по тексту РРП), щодо об`єкта нерухомого майна, по об`єкту, а саме: АДРЕСА_1 встановлено, що на вказаний будинок накладено арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 6560415, зареєстровано: 09.02,2008 11:05:43 за N9 6560415 реєстратором є: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора., 39601, Полтавська обл., м. Кременчук, пр-т. Свободи, 39/43, (0536) 77-96-71. Підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №232210, 05.02.2008, ВДВС Кременчуцького РУК), заступник начальника ВДВС Кременчуцького РУЮ Яхненко Д О., постанова надійшла поштою 09,02.2008 року. Об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 . Власник: ОСОБА_3 . АДРЕСА_1 . Заявник: ВДВС Кременчуцького РУЮ, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 37.

Таким чином, було встановлено, що на будинок АДРЕСА_2 дійсно було накладено арешт та зазначено власника: ОСОБА_3 , тобто арешт на будинок позивача не накладався, коли він належав ОСОБА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з РРП право власності на цей будинок виникло у ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 08.01.2009 року та внесено до РРП - 18.02.2009 року, а арешт, як зазначалося вище було накладено 09.02.2008 році.

Інформація щодо власника будинку в АДРЕСА_2 на момент накладення арешту в 2008 році, відсутня.

Крім того, було здійснено перевірку щодо наявності виконавчих проваджень за якими є боржником ОСОБА_3 .

Такі виконавчі провадження виявлено лише за спецрозділом АСВП, зокрема встановлено, що в межах зведеного виконавчого провадження № 16613117 перебувало на виконанні 8 виконавчих проваджень, а саме: №№ 610712, 1409040, 1331082, 10553827, 169224, 1219559, 10553695 та № 10553494 про стягнення з ОСОБА_3 загальної суми боргу 1377 грн., без врахування виконавчого збору та витрат.

Виконавче провадження № 10553494 про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в сумі 17 грн. - 21.04.2010 було виведено із зведеного виконавчого провадження та фактично виконано.

По виконавчим провадженням №№ 610712, 1409040, 1331082, 10553827, 169224, 1219559, 10553695 - 02.09.2011 було винесено постанови про повернення без виконання стягувачу.

Повторно стягувачами виконавчі документи не пред`являлись і на сьогодні відсутні на виконанні у відділі.

Під час винесення постанов про повернення, підстав для зняття арешту з майна боржника не було, а самі виконавчі провадження №№ 610712, 1409040, 1331082, 10553827, 169224, 1219559, 10553695 - знищено у зв`язку з закінченням строків зберігання у відповідності до Правил з діловодства та ведення архіву в органах державної виконавчої служби та відповідно до акту про знищення від 20.02.2013.

Крім цього, позивачем не доведено, що в 2008 року він був власником житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи та докази, приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у відповідності до заповіту від 19.08.2017 року батько позивача - ОСОБА_2 заповів йому житловий будинок у АДРЕСА_1 .

Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса для вступу і оформлення спадщини на вказаний будинок. Через короткий проміжок часу нотаріус повідомив йрму, що на вказаний будинок накладений арешт ВДВС Кременчуцького РУЮ. Відвідавши виконавчу службу ним було встановлено, що постановою державного виконавця Янченко Д.О. від 05.03.2008 року накладено арешт на все майно, що належить громадянину ОСОБА_3 та вказано адресу АДРЕСА_2 . Тобто, арешт був накладений на їхній будинок помилково, оскільки їх сусід ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_2 .

Для вирішення питання про зняття арешту з його будинку працівники виконавчої служби запропонували написати йому заяву про його скасування, що ним було і зроблено. Після цього його викликали до ВДВС Кременчуцького РУЮ та повідомили, що арешт знятий не буде, оскільки є борг по виконавчому провадженні та запропонували йому або самостійно заплатити боргову суму, або вмовити ОСОБА_3 сплатити вказані кошти.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що арешт на вказане майно накладався на боржника ОСОБА_3 який був зазначений як власник.

Суд з такими доводами позивача погодитися не може, оскільки будь-яких доказів того, що майно належить або належав ОСОБА_3 не надано, в той час в матеріалах справи містяться докази про належність майна померлому ОСОБА_2 .

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, шо кожна людина мас право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності с право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на не майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ВДВС Кременчуцького РУЮ в Полтавській області про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт накладений постановою ВДВС Кременчуцького РУЮ в Полтавській області від 05.08.2008 року серія АА № 232210 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський