КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний №363/4484/2018 Доповідач - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - адвоката Адвокатського об`єднання «КПД Консалтинг» Чередніченка Максима Миколайовича на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В листопаді 2018 року ТОА «Порше Мобіліті» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №50009674, згідно якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язалося надати позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 119719,07 грн., еквівалент в доларах США складає 14678,65 доларів США на придбання автомобіля марки VW Polo Sedan, з об`ємом двигуна 1598 см., кузов № НОМЕР_1 , 2013 року випуску та суму додаткового кредиту в розмірі 39225,85 грн., еквівалент в доларах США складає 4809,45 доларів США для оплати страхових платежів згідно з Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

За використання кредиту позичальник сплачує позивачу проценти на рівні 9,90% на рік, строк повернення кредиту частками щомісячно на відповідну дату поточного місяця з кінцевим терміном погашення не пізніше 15 липня 2018 року.

Позичальник, в свою чергу зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та Додатковий кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Позивач зазначає, що в порушення умов Кредитного договору Позичальник свого обов`язку по своєчасній сплаті платежів по Кредиту та процентів за користування ним не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість.

18 березня 2015 року на адресу відповідача була направлена вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення Кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором в сумі 304459,56 грн., однак дана вимога відповідачем була проігнорована.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість у розмірі 313910,25 грн.

Позивач зазначає, що вказане рішення суду від 10 березня 2016 року виконане відповідачем лише 17 серпня 2017 року, у зв`язку з чим в період з 28 серпня 2015 року по 17 серпня 2017 року відповідачу продовжувала нараховуватися заборгованість за кредитним договором, сума якої складає 134401,69 грн.

Крім того, позивач зазначив, що в рамках справи про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач не заявляв вимоги про стягнення заборгованості за додатковим кредитом.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати періодичних платежів за додатковим кредитом за період з 15 квітня 2015 року по 15 липня 2018 року призвело до виникнення заборгованості у розмірі 100232,16 грн.

Просило, стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №50009674 від 19 липня 2013 року в сумі 234633,84 грн. станом на 04 жовтня 2018 року, яка складається з: 45500,34 грн. - сума заборгованості за процентами (процентна ставка 9,9%); 16469,39 грн. - сума 3% річних за час прострочення; 72431,96 грн. - сума інфляційних втрат; 81418,71 грн. - заборгованість з повернення додаткового кредиту; 4355,78 грн. - сума 3% річних за час прострочення сплати боргу за додатковим кредитом; 14457,67 грн. - сума інфляційних втрат у зв`язку з простроченням сплати боргу за додатковим кредитом та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Порше Мобіліті» через представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалося на те, що факт ухвалення рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року не припинив зобов`язань між позивачем та відповідачем.

Вищезазначене рішення повністю виконане відповідачем лише 17 серпня 2017 року, у зв`язку з чим в період з 28 серпня 2015 року до 17 серпня 2017 року відповідачу продовжувала нараховуватись заборгованість за кредитним договором.

У зв`язку з тим, що вищезазначене рішення повністю виконане відповідач лише 17 серпня 2017 року, позивач вирішив звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 134401,69 грн. за період з 01 вересня 2015 року до 17 серпня 2017 року, яка складається з: 45500,34 грн. - сума заборгованості за процентами (процентна ставка 9,9%); 16469,39 грн. - сума 3% річних за час прострочення; 72431,96 грн. - сума інфляційних втрат.

Крім того, в рамках справи №363/3945/15 не заявлялись вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за додатковим кредитом.

Позивач надав відповідачу суму додаткового кредиту у розмірі 39225,85 грн., еквівалент якої в доларах США складає 4809,45.

Цільове призначення додаткового кредиту: оплата страхових платежів згідно з Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

Термін кредитування відповідно до п. 1.4.2 Загальних умов, погоджений сторонами в графіку погашення кредиту, яким передбачено повернення кредиту частками щомісячно на відповідну дату поточного місяця з кінцевим терміном погашення не пізніше 15 липня 2018 року.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати періодичних платежів за додатковим кредитом за період з 15 квітня 2015 року до 15 липня 2018 року призвело до виникнення заборгованості у розмірі 100232,16 грн., яка складається з: 81418,71 грн. - заборгованість щодо сплати періодичних платежів за додатковим кредитом за період з 15 квітня 2015 року до 15 липня 2018 року; 4355,78 грн. - 3% річних, у зв`язку з несплатою Відповідачем періодичних платежів за додатковим кредитом; 14457,67 грн. - інфляційні втрати, у зв`язку з несплатою відповідачем періодичних платежів за додатковим кредитом.

Таким чином, загальна сума відповідача перед позивачем за кредитним договором №50009674 від 19 липня 2013 року станом на 04 жовтня 2018 року становить 234633,84 грн.

Просив скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №50009674, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 119719,07 грн., що еквівалентно 14678,65 доларів США з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки «VW Polo sedan», об`єм двигуна 1598 см3, номер кузова № НОМЕР_1 , 2013 року випуску, та додатковий кредит у розмірі 39225,85грн., що еквівалентно 4809,45 доларів США з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно договору страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору.

За використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує проценти за користування кредитом 9,90% на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 15 липня 2018 року.

Графіком погашення кредиту передбачено здійснення ОСОБА_1 щомісячних платежів з 15 серпня 2013 року по 15 липня 2018 року на погашення суми кредиту та процентів та суми погашення додаткового кредиту. При цьому Графіком визначені суми щомісячних платежів в еквіваленті до долару США.

Згідно п. 3.2. та п. 3.2.1 Загальних умов кредитування, кредитор має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць.

Відповідно до п. 3.3 Загальних умов кредитування, позичальник зобов`язаний повернути у повному обсязі суму кредиту та суми додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню, протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником.

Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Згідно п. 9.4. Загальних умов кредитування, будь-які повідомлення та вимоги повинні бути направлені у письмовій формі рекомендованими поштовими відправленнями на адресу сторони вказану у кредитному договорі.

Оскільки відповідачем було порушено термін сплати чергових платежів та прострочення виконання зобов`язання перевищує 1 (один) календарний місяць, 18 березня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направлено ОСОБА_1 на адресу зазначену у кредитному договорі рекомендованим листом Вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, згідно якої позивач вимагав достроково повернути суму кредиту та заборгованість за кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимоги щодо дострокового повернення кредиту у строк, вказаній у цій письмовій вимозі від 18 березня 2015 року, ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50009674 від 19 липня 2013 року у розмірі 313910,25 грн.

Позивач зазначив, що рішення суду від 10 березня 2016 року відповідачем повністю виконане 17 серпня 2017 року, у зв`язку з цим у відповідача виникла заборгованість за період з 01 вересня 2015 року до 17 серпня 2017 року в сумі 134401,69 грн.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач зазначає, що сума заборгованості складається з: 45500,34 грн. - сума заборгованості за процентами (процентна ставка 9,9%); 16469,39 грн. - сума 3% річних за час прострочення; 72431,96 грн. - сума інфляційних втрат.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мав права нараховувати проценти за кредитом після дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Крім цього, наданий позивачем розрахунок в частині трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання та інфляційних втрат обрахований позивачем з суми заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 233966,22 грн. за період з 01 вересня 2015 року по 17 серпня 2017 року, яка не підтверджується матеріалами справи. Крім того, позивачем не надано доказів, що рішення суду виконане 17 серпня 2017 року.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо суми основного боргу відповідача перед позивачем, її періодів та складових, як бази для нарахування 3% річних та суми інфляційних втрат.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за додатковим кредитом за період з 15 квітня 2015 року по 15 липня 2018 року, а також інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв`язку з несплатою періодичних платежів за додатковим кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений встановлений законом строк позовної давності.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

ТОВ «Порше Мобіліті», звернувшись в 2015 році до суду з позовом до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, змінила строк виконання зобов`язання шляхом пред`явлення відповідної вимоги та використала своє право дострокового повернення несплаченої суми кредиту, процентів, належних їй відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про те, що позивач не мав права нараховувати проценти за кредитом після дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч зазначеним нормам, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо суми основного боргу відповідача перед позивачем, її періодів та складових, як бази для нарахування 3% річних та суми інфляційних втрат.

Вірним є і висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача суми заборгованості за додатковим кредитом за період з 15 квітня 2015 року по 15 липня 2018 року, а також інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв`язку з несплатою періодичних платежів за додатковим кредитом, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України» мають різний зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а згідно з ч. 2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно зі ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до вимог ч. 1-4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст.ст. 257, 259 ЦК України, повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем подано до суду заяву про застосування позовної давності.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - адвоката Адвокатського об`єднання «КПД Консалтинг» Чередніченка Максима Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 03 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана