Справа № 605/309/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" грудня 2020 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Дармограй Т.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Гнильченська сільська рада Підгаєцького району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Гнильченська сільська рада Підгаєцького району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, вказуючи, що після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_3 , залишилось спадкове майно, у вигляді 5/8 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що в АДРЕСА_1 та ѕ частки земельної ділянки площею 1,67 га., з кадастровим номером :01:001:0334, яка розташована на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити. Крім того, пояснила, що спадкове майно на яке вона просить визнати право власності належало її двоюрідному брату ОСОБА_3 , яке він успадкував після смерті своїх батьків. Спадкодавець ОСОБА_3 постійно проживав разом із своїми батьками в АДРЕСА_1 , аж до смерті останніх. Вона доглядала за ним та похоронила його. У ОСОБА_3 своєї сім`ї не було.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позов та пояснив, що вважає заповіти складені його матір`ю та рідним братом недійсними, оскільки його мати не вміла ані писати, ані читати, а під час спілкування із своїм рідним братом ОСОБА_3 , той не говорив йому, що він на кого небудь склав заповіт. Крім того, немає оригіналу заповіту, яким його матір заповіла його брату ОСОБА_3 все належне їй майно, при цьому до нотаріуса було подано дублікат оригіналу заповіту, чого нотаріус не повинен був приймати. Також нотаріус не мав права приймати документи про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 , від його представника за довіреністю ОСОБА_1 .

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім того, про відсутність заперечень щодо позову та прохання про розгляд справи у його відсутності викладено у поданій ним заяві, яка долучена до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Крім того, у підготовчому судовому засіданні підтвердила той факт, що ОСОБА_3 постійно проживав разом із своїми батьками в с. Гнильче, аж до їх смерті.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона жила по сусідству із ОСОБА_5 , яка проживала разом із своїм сином ОСОБА_3 , який зловживав алкогольними напоями. Їй відомо, що позивач 2 рази забирала до себе додому проживати ОСОБА_5 , доглядала за нею, при цьому відповідач належним чином не доглядав за своєю матір`ю. Також ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 , який хворів онкологічним захворюванням, лікувала його та похоронила. Відповідач говорив, що не хоче відвідувати свого брата ОСОБА_3 , бо боїться заразитись хворобою. ОСОБА_3 близько 10 років до смерті його батьків, проживав разом з ними в с. Гнильче Підгаєцького району. Їй також відомо про те, що ОСОБА_3 говорив, що складе заповіт на позивачку, так як вона за ним доглядає. Коли відповідач приїжджав до свого рідного брата ОСОБА_3 , то вони дуже сварились, при цьому останній ненавидів відповідача. Вважає, що саме відповідач мав доглядати свою матір, а не позивачка. Люди в селі дивувались, що ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 , як за своїм рідним сином.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона на протязі 50 років проживає в с. Гнильче Підгаєцького району, а тому їй відомо, що ОСОБА_3 з 1999 року постійно проживав разом із своїми батьками в с. Гнильче. Позивачка неодноразово забирала до себе додому проживати ОСОБА_5 . Також ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 , возила його на лікування та похоронила. Так як вона працювала в Гнильченській сільській раді, то їй також відомо, що ОСОБА_3 склав заповіт на позивачку.

В судовому засіданні відповідач подані ним через канцелярію суду клопотання про призначення судово-почеркознавчої та медичної експертиз не підтримав, крім того вказані клопотання були заявлені із порушенням вимог ст.ст.126, 183 ЦПК України, а тому із врахуванням думки позивача, у їх задоволенні судом було відмовлено.

У задоволенні клопотання відповідача про виклик в судове засідання в якості свідків нотаріусів Монастириської та Підгаєцької державних нотаріальних контор, а також секретаря Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, судом із врахуванням думки сторін, відмовлено, оскільки таке заявлене із порушенням вимог ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положенням ч.1 ст.1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Частиною 2 ст.1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що батьки спадкодавця ОСОБА_3 , а саме: батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8 , 18 лютого 1976 року у Гнильченській сільській раді Підгаєцького району зареєстрували шлюб, актовий запис №6, що видно із копії витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 18 червня 2020 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по Ѕ частці належав житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою Підгаєцьким РБТІ за вих.№143 від 10 червня 2020 року на підставі довідки виданої виконкомом Гнильченської сільської ради за вих.№350 від 05 червня 2020 року та довідкою виданою виконкомом Гнильченської сільської ради за вих.№465 від 05 листопада 2019 року.

ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянка площею 1,67 га., з кадастровим номером :01:001:0334, яка розташована на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, що стверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №205681 від 03 листопада 2008 року, витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за вих.№158 від 09 червня 2020 року сформованим відділом у Підгаєцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, а також копією витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 січня 2014 року сформованого реєстраційною службою Підгаєцького районного управління юстиції Тернопільської області.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18 червня 2020 року, виданого Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Із довідок виданих виконкомом Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№№370, 536 відповідно від 17 червня та від 02 вересня 2020 року видно, що ОСОБА_5 після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживав в АДРЕСА_1 , прийняла спадкове майно, що виразилось у постійному проживанні разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також, що ОСОБА_3 на час смерті своїх батьків постійно проживав разом з ними без реєстрації за вищезазначеною адресою.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2008 року (справа №2-613/08), яке набрало законної сили, визначено відповідачу ОСОБА_2 додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_7 , з моменту набрання рішенням законної сили.

Відповідачем ОСОБА_2 28 листопада 2008 року до Підгаєцької державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що видно із матеріалів спадкової справи №407, заведеної 28 листопада 2008 року.

Тобто, виходячи із вищезазначених вимог закону після смерті ОСОБА_7 прийняли спадщину у вигляді Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 , що належало спадкодавцю, його дружина ОСОБА_5 та двоє синів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , а саме по 1/6 частці вказаного нерухомого майна, кожен.

Той факт, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, що залишилась після смерті його батька ОСОБА_7 , постійно проживав разом із спадкодавцем, підтверджується вищезазначеним, поясненнями позивача, свідків даними ними в судовому засіданні, а також не заперечено відповідачем.

Із врахуванням того, що ОСОБА_5 належала Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 , то на момент смерті її чоловіка ОСОБА_7 , останній стало належати 2/3 частки даного нерухомого майна.

Встановлено, що 11 червня 2018 року ОСОБА_5 у Завалівській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області було складено заповіт на ім`я відповідача ОСОБА_2 , яким вона все належне їй майно заповіла останньому.

26 вересня 2018 року ОСОБА_5 у Гнильченській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області було складено заповіт, яким вона все належне їй майно заповіла ОСОБА_3 (а.с.152)

Вказаний заповіт на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 не змінювався і не скасовувався, що видно із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16 травня 2019 року.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03 січня 2019 року.

Після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись її сини, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 99-100).

Отже, виходячи із вищезазначених положень цивільного законодавства, ОСОБА_3 успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_5 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 , а також ѕ частки земельної ділянки площею 1,67 га., з кадастровим номером :01:001:0334, яка розташована на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, при цьому із врахуванням прийнятої ним 1/6 частки вказаного житлового будинку із відповідною часткою господарських будівель після смерті батька ОСОБА_7 , останньому стало належати 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 та ѕ частки вказаної вище земельної ділянки.

Обов`язкова частка відповідача ОСОБА_2 , у спадковому майні, що залишилось після смерті його матері ОСОБА_5 становить 1/6 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 та ј частка земельної ділянки площею 1,67 га., з кадастровим номером :01:001:0334, яка розташована на території Гнильченської сільської ради, при цьому із врахуванням прийнятої ним 1/6 частки вказаного житлового будинку із відповідною часткою господарських будівель після смерті батька ОСОБА_7 , останньому стало належати 1/3 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 та 1/4 частка вказаної вище земельної ділянки.

ОСОБА_3 29 травня 2019 року в Гнильченській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області, склав заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачці ОСОБА_1 . Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за №16 та на день смерті спадкодавця, не змінювався і не скасовувався (а.с.139).

Спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 13 вересня 2019 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини за заповітом та за законом, до нотаріуса, звернулись відповідно до його двоюрідна сестра позивачка ОСОБА_1 та рідний брат - відповідач ОСОБА_2 (а.с. 125-126).

Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Твердження відповідача про те, що він вважає заповіти складені його матір`ю та рідним братом недійсними, оскільки його мати не вміла ані писати, ані читати, а під час спілкування із своїм рідним братом ОСОБА_3 , той не говорив йому, що він на кого небудь склав заповіт, а також, що немає оригіналу заповіту, яким його матір заповіла його брату ОСОБА_3 все належне їй майно, при цьому до нотаріуса було подано дублікат оригіналу заповіту, чого нотаріус не повинен був приймати, як і не мав права приймати документи про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 , від його представника за довіреністю ОСОБА_1 , суд вважає, голослівними, такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами та повністю спростовані матеріалами справи.

Встановлено, що заповіти складені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 , є дійсними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і такі не визнавались судом недійсними.

ОСОБА_2 не заявлялись позовні вимоги про визнання недійсними вищезазначених заповітів.

Встановлено, що заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , подана спадкоємцем ОСОБА_3 04 березня 2019 року, особисто, при цьому секретарем Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, засвідчено справжність підпису спадкоємця, який було зроблено в її присутності та встановлено особу, яка підписала вказаний документ (а.с.100).

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , позивач прийняла спадщину у вигляді 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 та ѕ частки вказаної вище земельної ділянки, що виразилось у своєчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 , як рідний брат спадкодавця ОСОБА_3 , немає права на обов`язкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (ст.1241 ЦК України).

ОСОБА_1 зверталась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який вказану спадщину прийняв, проте за життя не оформив своїх спадкових прав, однак в цьому їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стверджується відмовою завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори за вих.№297/01-16 від 02 червня 2020 року (а.с.31).

Той факт, що правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №205681 від 03 листопада 2008 року втрачено, підтверджується публікацією в газеті Земля Підгаєцька за №11 від 20 березня 2020 року (а.с.32-33).

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Судові витрати слід покласти на позивача в межах нею понесених.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1218, 1223 ч.1, 1225, 1241, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Гнильченська сільська рада Підгаєцького району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, у вигляді 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 та ѕ частки земельної ділянки площею 1,67 га., з кадастровим номером :01:001:0334, яка розташована на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, яке прийняв ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати слід покласти на позивача в межах нею понесених.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Гнильченська сільська рада Підгаєцького району Тернопільської області, 48034, с. Гнильче вул. Центральна, 1 Підгаєцького району Тернопільської області, .

Головуючий: Р. О. Горуц