УХВАЛА

02 грудня 2020 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 01.10.1993 року його батьку ОСОБА_2 належало 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Власником інших 46/100 частин вказаного будинку була його сестра ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після його смерті відкрилася спадщина на належні йому 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що він є спадкоємцем першої черги, постійно проживав з батьком (з 21.06.1988 року), що вбачається з відмітки в паспорті, домової книги та довідки голови квартального комітету, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

У листопаді 2020 року онук ОСОБА_3 - ОСОБА_4 повідомив йому, що він є власником 54/100 частин спірного домоволодіння відповідно до договору дарування від 12.11.2020 року.

Так, з договору дарування вбачається, що ОСОБА_5 (дочка ОСОБА_3 ) подарувала своєму синові ОСОБА_4 належні їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2019 року 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2019 року вбачається, що спадкове майно, а саме 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його рідна сестра ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

01.12.2020 року він звернувся до Першої Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, проте державним нотаріусом йому відмовлено у його видачі, так як згідно матеріалів спадкової справи №438/2019 у фактичне управління та володіння спадковим майном вступила рідна сестра ОСОБА_2 ОСОБА_3 ..

Проте, такі доводи нотаріуса не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 з 21.11.1976 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 де і проживала все життя.

Вважає, що його було протиправно позбавлено спадщини після смерті батька.

Предметом майбутнього позову буде визнання недійними свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2019 року, договору дарування від 12.11.2020 року, скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 54/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та визнання за ним права власності на спірну частину житлового будинку.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на 54/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсними: свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2019 року, договору дарування від 12.11.2020 року; скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 54/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У зв`язку із чим просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 54/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2020 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене вище, а також, що наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, підтверджена, ґрунтується на вимогах закону, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву, застосувавши забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно направляється заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Відповідно до ч.13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття нової ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя: В.В.Прохоренко