справа № 399/801/18
провадження № 2/399/94/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Шуліка О.О., за участю секретаря судового засідання Бобрик І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в сел. Онуфріївка цивільну справу за позовом АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки неукладеним -

В С Т А Н О В И В:

АТ «ПроКредит Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути солідарно на користь позивача заборгованість за договором про надання траншу № 9001.21502/FW1/70 від 29.10.2008 року , який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW1/70 від 4.08.2008 в сумі 365276,18 грн. та судові витрати по справі в сумі 5479,14 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 4.08.2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 , було укладено Рамкову угоду № 3478, відповідно до якої позивач здійснив кредитування наступних кредитних договорів, Договір про надання траншу 9001.21502від 29.10.2008 року за умовами якого ЗАТ «ПроКредит Банк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 14000,00 доларів США на строк 120 місяців, з процентною ставкою 11% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Рамковою угодою №3478-ДП01 від 4.08.2008 року були укладені наступний договір поруки між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 . Відповідно до Договірів поруки на підставі Договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання усіх зобов`язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний із Позичальником боржник. Відповідачі зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Загальна сума заборгованості за Договором про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 станом на 16.11.2018 року за період з 4.12.2008 року по 16.11.2018 року складає 1327636,26 грн., з яких: 259586,25 грн. - капітал, 64593,48 грн. - проценти, 41096,46 грн. проценти за неправомірне користування кредитом, 962360,08 грн. - пеня. АТ "ПроКредит Банк" прийнято рішення на користь боржника не стягувати заборгованість по пені. Тому, заборгованість складаєв розмірі 365276,18 грн., яка складається з наступного: 259586,25 грн. - капітал, 64593,48 грн. - проценти, 41096,46 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2019 року відкрито провадження у справі.

25.06.2020 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіроовградської області надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25.06.2020 року зустрічну позовну заяву залишено без руху та перейдено в загальне позовне провадження.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2020 року зустрічну позовну заяву залишено без розгляду та відкладено підготовче судове засідання.

31.07.2020 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіроовградської області повторно надійшла зустрічна позовна заява.

Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що для забезпечення зобов`язань за рамковою угодою між Банком та ОСОБА_2 підписано договір поруки № 3478 ДП від 4.08.2008 року. Будь які зміни в договір поруки не вносились. Відповідно до розділу «предмет договору» ліміт кредитування встановлено, в еквіваленті 16000,00 доларів США. Водночас встановлено ліміту кредитування у певному еквіваленті, а саме у еквіваленті іноземної валюти долар США в жодному випадку не свідчить про визначення між Банком та поручителем валюти зобов`язання , за невиконання якого поручається поручитель, тобто чи є не національна валюта гривня, чи інша іноземна валюта євро, швейцарський франк тощо. Будь які умови, які б вказували на досягнення згоди між сторонами за договором поруки щодо умов валюти основного зобов`язання у договорі поруки № 3478 ДП 01 від 4.08.2008 року відсутні. З урахуванням змісту поруки, а саме її похідного характеру від основного зобов`язання, до істотних умов договору поруки відносяться: визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою його зміст та розмір, його предмет, валюта кредиту, строк виконання тощо; обсяг відповідальності поручителя, адже поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу у визначеній кредитним договором валюті, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, відомості про сторони кредитора і поручителя, відомості про боржника тощо. З огляду на необхідність визначення у договорі поруки зобов`язань поручителя та обсягу його відповідальності повернути кредитні кошти у тому ж обсязі, що і боржник підлягають застосуванню положення ст.ст. 1049,1054 ЦК України. З огляду на істотність умови валюти кредитування та повернення кредиту, враховуючи обов`язковість визначення умов зобов`язання та обсягу відповідальності у договорі поруки, валюта кредитування та повернення кредиту є істотною умовою для договору поруки. Водночас, як зазначено вище, будь які умови які б вказували на досягнення згоди між сторонами за договором поруки щодо умов валюти виконання основного зобов`язання у договорі поруки № 3478 ДП 01 від 4.08.2008 року відсутні. Таким чином, не можна вважати що сторони договору поруки № 3478 ДП 01 від 04.08.2008 року досягли всіх його істотних умов, а отже такий договір не є укладеним. Тому, прохає визнати договір поруки не укладеним.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2020 року зустрічну позовну заяву залишено без руху та відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14.08.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки неукладеним прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позов АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 9.09.2019 року підготовче провадження було закрито та призначено судове засідання по суті.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 7.10.2020 року явку представника позивача АТ АТ «ПроКредит Банк» в судовому засіданні визнано обов`язковою.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити.

Відповідач позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та прохав при винесенні рішення врахувати його пояснення і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та прохала відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву підтримує в повному обсязі та прохає її задовольнити.

Представник відповідачів позивачів адвокат Гузь Т.О. в судове засідання не з`явилася, завчасно надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі прохає у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі з урахуванням її пояснень надісланих на адресу суду. З приводу зустрічного позову прохала його задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом встановлено, що 4 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено Рамкову угоду № 3478, відповідно до умов якої кредитор на підставі угоди зобов`язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

Відповідно до п.2.2 Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року, на підставі угоди були встановлені наступні ліміти умов кредитування позичальника: ліміт суми кредитування - еквівалент 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США; ліміт строк кредитування - 125 (сто двадцять п`ять) календарних місяців; максимальний розмір процентів - 40 % річних.

Також п.2.2 Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року встановлено, що якщо кредитними договорами відносини сторін регламентуються інакше ніж угодою, то застосовуються правила, встановлені кредитними договорами за умови, що сторони погодили інше.

29 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання траншу № 9001.21502/3478 відповідно до умов якого, кредитор на підставі та умовах Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року, а також цього договору зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконання усіх зобов`язань, передбачених Рамковою угодою та цим договором.

Частиною 2 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року передбачені наступні умови, на яких видається кредит ОСОБА_1 , а саме: розмір кредиту - 14 000,00 (чотирнадцять тисяч) доларів США; строк користування - 120 (сто двадцять) календарних місяців, від дати видачі кредиту включно; проценти - 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році; цільове призначення кредиту - придбання житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; спосіб видачі кредиту - зарахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 у Закритому акціонерному товаристві «ПроКредит Банк».

Відповідно до ч. 3 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року, кредит видається у дату, вказану в Графіку повернення кредиту і сплати процентів, що є Додатком № 1 до цього договору за умовами сплати комісії за видачу кредиту. Дата підписання Графіка та дата видачі кредиту не можуть виходити за межі 10 банківських днів після набуття чинності цим договором.

Частиною 12 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року встановлено, що даний договір є невід`ємною частиною Рамкової угоди, умови якої вважаються умовами цього договору і регламентують усі відносини між сторонами, що виникли на підставі цього договору, за винятком тих відносин, що прямо чи інакше врегульовані цим договором.

4.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 3478-ДП01, відповідно до якого на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року на момент укладання договору, рамковою угодою встановлені наступні ліміти умов кредитування: ліміт кредитування - еквівалент 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США; ліміт строк кредитування - до 4.01.2019 року; максимальний розмір процентів 40 % річних.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року встановлена договором порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Якщо зміни та/або доповнення до рамкової угоди стосуватимуться збільшення вказаних п. 2.2 договору лімітів умов кредитування, то порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням таких змін за умови отримання на те попередньої чи наступної згоди поручителя. Така згода може бути надана шляхом внесення змін до договору або вчинення поручителем погоджувального підпису на договорі про внесення змін до рамкової угоди або подання поручителем письмової згоди у формі листа.

У випадку відсутності вказаної згоди порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника у обсязі та на умовах, які діяли до внесення таких змін до рамкової угоди.

Поручитель погоджується, що усі інші зміни до будь - якої рамкової угоди та/чи інших кредитних договорів, а також укладення нових кредитних договорів на підставі рамкової угоди не є такими, що збільшують обсяг його відповідальності, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням таких змін і кредитних договорів без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із поручителем.

Відповідно до п. 2.4 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року, поручитель гарантує кредитору, що при укладенні договору не має на меті отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до п. 4.5 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року, до усіх вимог, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

30.10.2008 року Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» було перераховано кредитні кошти на рахунок позичальника ОСОБА_1 у відповідності до договору траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року у розмірі 14000,00 (чотирнадцять тисяч) доларів США.

Згідно зі статтями 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Поняття поруки визначено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч.1 ст. 554 ЦК України).

16.01.2009 року між Закритим Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни : змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: проценти 8 (вісім) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції.вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

1 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни : змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: проценти 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції.вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

26 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 3 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни: змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: до 29.03.2011 року проценти 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, з 30.03.2011 року 16 (шістнадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції. вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України).

Частиною першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів.

У зв`язку з неналежним виконання зобов`язань та вимог законодавства відповідачем ОСОБА_1 утворилась заборгованістьв розмірі 365276,18 грн., яка складається з наступного: 259586,25 грн. - капітал, 64593,48 грн. - проценти, 41096,46 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом.

Розрахунок заборгованості здійснено 16.11.2018 року, тобто на момент закінчення кредитного договору, та розмір заборгованості відображено у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до валюти кредиту на дату розрахунку ( 27,7743 грн. за 1 долар США).

12.09.2018 року АТ «ПроКредит Банк» було направлено на поштові адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмову вимогу про повне дострокове погашення кредиту.

Однак, вимоги позивача не були виконані і погашення на підставі договору поруки не відбулося.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором траншу та Договором поруки, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником ОСОБА_1 умов Договором траншу № № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року(з подальшими змінами), забезпечених порукою ОСОБА_2 у позивача виникло право вимоги на стягнення заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених договірних санкцій.

Крім того, аналіз ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена позиція збігається з позицією Верховного Суду України виказаною у Постанові від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14.

З листами вимогою, в тому числі, до поручителя ОСОБА_2 про дострокове термінове погашення заборгованості за кредитним договором банк звернувся 12.09.2018 року.

При цьому, позов до суду про стягнення заборгованості з поручителя подано 10.12.2018 року, що не перевищило 6 місяців з моменту припинення сплати позичальником кредиту в рахунок погашення заборгованості та часу звернення до поручителя про дострокове погашення заборгованості.

Щодо пояснень відповідача позивача, про те, що кредит та розрахунок до заборгованості визначено в валюті США, а позовні вимоги банка щодо стягнення заборгованості у валюті гривні, то суд виходить до наступного:

Пунктом 7.3 рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року встановлено, що погашення кредиту та процентів здійснюється у валюті кредиту, а комісій, неустойки та інших платежів у національній валюті, якщо інше не визначено угодою чи кредитним договором. Якщо розмір комісій, неустойки та інших платежів обчислюється у відсотках від визначеної суми у іноземній валюті, або виражені у іноземній валюті, то погашення здійснюється у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до даної іноземної валюти на дату їх нарахування. Якщо комісія розраховується від суми кредиту, що підлягає продажу на МВРУ, то розмір комісії обчислюється від суми у гривнях, яка отримана в результаті такого продажу. Якщо погашення зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється у гривні та у порядку примусового виконання, то погашення відбувається за курсом НБУ гривні до валюти зобов`язання, діючим на дату такого погашення.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, у справі за N 6-284цс17, визначила, що згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

А тому, заперечуючи проти позову, відповідачем та його представником не надано будь-яких доказів на спростування документально нарахованого позивачем розміру заборгованості та не представлено їх, а відтак в суду відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідно до ст.ст.526,599ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства та зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З приводу зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , то суд виходить з наступного:

Підсумовуючи вищезазначені обставини слід зазначити, відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Положеннями п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. ст. 12,81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Договір поруки укладений 4.08.2008, а із зазначеним позовом до суду позивач звернувся лише 31.07.2020 року, тобто зі спливом майже 12 років, крім цього позивачем не доведено той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права раніше, з огляду на презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав.

13.02.2018 у Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду прийняв постанову у справі № 910/9452/17, в якій сформовано правові позиції щодо питання про застосування інституту позовної давності для формування єдиної судової практики з розгляд) спорів, пов`язаних із застосуванням банківського законодавства.

Суд зазначив, що згідно зі ст. 261 ЦК України саме з моменту укладення спірного договору поруки, поручитель повинен був знати про його невідповідність вимогам законодавства і саме з цього моменту починається перебіг позовної давності.

Так, Верховний Суд зазначив, що в розумінні ст. 256 ЦК України позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права.

Початок перебігу, тривалість та сплив позовної давності пов`язується з конкретною вимогою про захист окремого порушеного права. У даному випадку така вимога стосується визнання неукладеним договору у зв`язку з недосягненням всіх істотних умов.

Таким чином підтверджена правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 02.09.2014 у 915/1437/13, що саме з моменту укладення спірного договору починається перебіг позовної давності.

Отже, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з часу укладення оспорюваного договору до дня пред`явлення позову минуло 12 років та позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що він не міг довідатись про своє порушене право протягом 12 років, про що зазначено у постанові ВСУ за №6-17цс17 від 22.02.2017.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що зустрічні вимоги позивача ОСОБА_2 є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню.

За вищевикладених обставин, вимоги позову АТ «ПроКредит Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5479,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 23.11.2018 р.

Таким чином з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 5479,14 грн (по 2739,57 грн. з кожного відповідача), який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у задоволенні зустрічного позову відмовлено, то судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

К еруючись ст. 3, 12, 76, 78, ч.3 ст. 211, 223 ст. 263-265, 280-285 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь АТ «ПроКредит Банк», , МФО 320984, адреса: пр.Перемоги, 107-А, м. Київ, заборгованість за Договором про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року в розмірі 365276,18 грн., яка складається з наступного: 259586,25 грн. - капітал, 64593,48 грн. - проценти, 41096,46 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ПроКредит Банк» , МФО 320984, адреса: пр.Перемоги, 107-А, м. Київ з кожного окремо, сплачений судовий збір у розмірі 5479,14 грн. з кожного.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки неукладеним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач відповідач: АТ «ПроКредит Банк» МФО 320984, адреса: пр.Перемоги, 107-А, м. Київ.

Представник позивача - відповідача ОСОБА_3 , який проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Відповідач позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник відповідачів позивачів адвокат Гузь Тетяна Олегівна, АДРЕСА_3

Повне рішення суду складено 1.12.2020 року.

Суддя: Шуліка О.О.