Справа № 405/7537/15-ц
УХВАЛА

26.11.2020 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

скаржника : ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко Марини Михайлівни, заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко Марини Михайлівни щодо нарахування заборгованості по аліментам на підставі заяви ОСОБА_3 від 06.11.2019 незаконними (неправомірними); скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2019, складений державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко Мариною Михайлівною, згідно з яким заборгованість за аліментами ОСОБА_1 складає 13 743,00 грн. та визнати правомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2019, складений державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко Мариною Михайлівною, згідно з яким переплата за аліментами ОСОБА_1 складає 18 444,00 грн., що був складений з урахуванням всіх сум, сплачених скаржником.

Скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні у державного виконавця Леонтенко М.М. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/7537/15-ц, виданого 20.09.2017 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі 850 грн. щомісячно з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи з 27.10.2015 року до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він намагався сумлінно виконувати рішення суду, в силу об`єктивних обставин сплачуючи аліментні платежі нерегулярно, але у більшому розмірі. В кінці червня 2020 року випадково дізнався, що державним виконавцем по даному провадженню йому була нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 року в сумі понад 10 тис. грн., хоча йому було відомо, що двома постановами державного виконавця від 31.10.2019 року скасовані тимчасові обмеження відносно нього у праві виїзду з України та у праві полювання саме з підстав повної відсутності заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.10.2019 року. За розрахунками того ж самого державного виконавця на момент винесення вказаних постанов від 31.10.2019 року він мав переплату, яка становила понад 18 тис. грн. Крім того, факт відсутності заборгованості по аліментам встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2020 року у справі 405/2139/20.

З метою прояснення даної ситуації та встановлення обставин, за яких за один день переплата перетворилась у заборгованість, він подав до виконавчої служби заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Проте у зв`язку із встановленням на всій території України обмежень у зв`язку із введенням карантину йому було надано матеріали виконавчого провадження для ознайомлення лише 09.09.2020 року у прийомний день. Фактично лише з 09.09.2020 року йому стало відомо про протиправні дії державного виконавця, які явно порушують його права.

Під час ознайомлення в матеріалах виконавчого провадження ним було виявлено два розрахунки боргу по сплаті аліментів, складені станом на 01.11.2019 року, які повністю суперечать один одному. Так, в матеріалах виконавчого провадження є розрахунок заборгованості зі сплати ним аліментів за період з 27.10.2015 року по 01.11.2019 року за підписом державного виконавця Леонтенко М.М., відповідно до якого переплата складає 18 444,00 грн. І поруч з ним знаходиться розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ним за період з 27.10.2015 року по 01.11.2019 року за підписом державного виконавця Леонтенко М.М. майже ідентичний першому, але відповідно до нього нарахована вже не переплата, а заборгованість в сумі 13 743,00 грн. При цьому, з даного розрахунку зникла більшість платежів на суми, що є найвищими, жоден з цих розрахунків не скасований, вони не мають дати складення, тобто є незрозумілим, який же з них є чинним. Більш того, дві постанови від 31.10.2019 року, згідно з якими його поновлено у правах через відсутність заборгованості станом на 31.10.2019 року, також містяться у матеріалах виконавчого провадження.

При більш детальному ознайомленні з виконавчим провадженням ним виявлено, що єдиною підставою для такої різкої зміни у розрахунку є заява ОСОБА_3 від 06.11.2019 року, в якій вона просить не враховувати у розрахунку ряд найбільших платежів та пояснює, на яких підставах, на її думку, їх не слід враховувати. ОСОБА_3 не заперечує сам факт отримання нею від нього вказаних платежів, вона безпідставно просить не вважати їх саме аліментними платежами, а саме: у заяві від 06.11.2019 року вона стверджує, що сплачуючи на її користь три платежі протягом січня-березня 2016 року на загальну суму 18 051,00 грн., він нібито повертав їй борг «після спільного проживання». Жодних боргових обов`язків перед нею, окрім обов`язку утримувати їх спільного сина, йому невідомо. Жодних боргових зобов`язань між ними не існує і не існувало; платіж в сумі 4 970,00 грн., зі злів стягувача, нібито був призначений для його матері, що не відповідає дійсності, оскільки в разі необхідності він перераховував кошти матері особисто, без посередників. Жодних підтверджень стягувачем не надано; стягувач просила не враховувати платіж в сумі 1 241,00 грн. за липень 2016 року, оскільки це нібито повернення боргу по розподілу майна. Разом з тим, у зареєстрованому шлюбі вони не перебували, об`єктів спільної власності подружжя не мали, жодних спорів між ними щодо розподілу майна ніколи не виникало. Жодних доказів протилежного у матеріалах виконавчого провадження немає. Також не обгрунтованим є посилання стягувача щодо неврахування платежу в сумі 3 500,00 грн. за січень 2019 року «оплата за покупки дитини», адже призначенням аліментних платежів і є утримання дитини, а тому незрозуміло, чому оплата товарів для дитини за рахунок отриманих аліментів не має вважатися аліментними платежами. Також є незрозумілим, що саме за «покупки» - продукти харчування, одяг, канцелярські товари чи щось інше. В будь-якому разі згідно норм чинного законодавства вся сума аліментних платежів і повинна бути витрачена стягувачем виключно на потреби дитини. Така ж ситуація і з наступними двома платежами необґрунтовані та безпідставні аргументи щодо неврахування платежів при розрахунку заборгованості за аліментами. Більш того, платіж, здійснений у березні 2019 року ще й зазначений не у тій сумі, в якій він був дійсно здійснений.

При цьому до заяви стягувача не додано жодного доказу, жодного додатку. Матеріали виконавчого провадження також не містять доказів на підтвердження вимог, викладених ОСОБА_3 у заяві від 06.11.2019 року.

Враховуючи викладене, вважає, що державний виконавець не мав права приймати на віру твердження стягувача стосовно того, що перекази на її ім`я не є сплатою аліментів, а є поверненням їй вигаданого нею боргу або будь-яким іншим платежем, оскільки це не підтверджується відповідними доказами. ОСОБА_3 не надано жодних доказів того, що він має або мав боргові чи будь-які зобов`язання перед нею, а тому відсутні підстави вважати, що дані перекази не є сплатою аліментів, посилаючись на вимоги діючого законодавства просить задовольнити скаргу.

В судовому засіданні 26.11.2020 року скаржник та його представник вимоги скарги підтримали, посилаючись на обставини, що в ній викладені, інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені, причини неявки суду не сповістили, заяви про відкладення розгляду скарги суду не подавали.

В судовому засіданні 04.11.2020 року державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Філіпова М.М. пояснила, що у виконавчому провадженні відносно боржника ОСОБА_1 дійсно наявні два розрахунки заборгованості ОСОБА_1 , державний виконавець Леонтенко М.М. звільнилась і надати пояснення вона не може.

Заслухавши пояснення скаржника, його представника, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження ВП № 55096388, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження ВП № 55096388 з примусового виконання виконавчого листа № 405/7537/15-ц, виданого 20.09.2017 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 850 грн. щомісячно з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи з 27.10.2015 року до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Вказана норма про щомісячне обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів діє з 05.10.2016 року (із набрання чинності Закону України від 02.06.2016 року № 1404- VІІ «Про виконавче провадження»).

Як вбачається із матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 наявні: розрахунок заборгованості зі сплати ОСОБА_1 аліментів за період з 27.10.2015 року по 01.11.2019 року за підписом державного виконавця Леонтенко М.М., відповідно до якого станом на 01.11.2019 року переплата складає 18 444,00 грн. І поруч з ним знаходиться розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ним за період з 27.10.2015 року по 01.11.2019 року за підписом державного виконавця Леонтенко М.М. відповідно до якого заборгованість боржника ОСОБА_1 станом на 01.11.2019 року становить 13 743,00 грн.

Як встановлено судом, підставою для нарахування вказаної заборгованості стала заява стягувача ОСОБА_3 від 06.11.2019 року, в якій не заперечуючи факт отримання коштів від ОСОБА_1 , вона зазначає, що ОСОБА_1 частково сплатив борг після спільного проживання. За лютий 2016 року у сумі 5 088 грн. просить не враховувати, так як вказана сума є боргом. Березень 2016 року в сумі 812 грн. сума переказу боргу. Сума 4 790 грн. переказ зазначений для його матері ОСОБА_6 , яка мешкала в м. Кропивницькому і не могла самостійно поїхати до банку за станом здоров`я. Липень 2016 року сума 1 241 грн. призначена для аліментів є поверненням боргу по розподілу майна. Травень 2018 року сума 3 500 грн. за плату покупок дитини. За жовтень 2017 року кошти за лікування (часткова сума) на медикаменти. За березень 2019 року сума 2 661 грн. просить не враховувати в рахунок сплачених аліментів, так як вказана сума є боргом на витрати дитини. Квітень 2019 року сума 2 661 грн. є переказом на подарунок дитині.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 202/1726/19, провадження № 61-18434св19 визначено, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд приходить до висновку, що державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко М.М. не було належно перевірено заяву ОСОБА_3 щодо зазначених нею в заяві обставин, не встановленого чи має боржник ОСОБА_1 перед заявникомінші, ніж передбачені виконавчим листом № 4057537/15-ц від 20.09.2017 року, боргові зобов`язання та підстави вважати, що перекази ОСОБА_1 не є сплатою аліментів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом України заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець мав належним чином перевірити доводи стягувача ОСОБА_3 стосовно того, що перекази на її ім`я не є сплатою аліментів, а є поверненням їй боргу або будь-яким іншим платежем, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять відповідних доказів. ОСОБА_3 не надано жодних доказів наявності боргових чи будь-яких інших зобов`язань боржника перед нею, а тому відсутні підстави вважати, що дані перекази не є сплатою аліментів, а тому дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко Марини Михайлівни щодо нарахування заборгованості по аліментам на підставі заяви ОСОБА_3 від 06.11.2019 є незаконними (неправомірними).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 201/10329/16-ц (провадження № 14-496цс19) оскільки скаржник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.11.2018 року у справі № 465/926/06 дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

Вказаний висновок також відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04.2019 року у справі № 708/326/18, а також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 523/8603/16-ц (провадження № 61-30753св18).

Щодо тієї обставини, що державний виконавець Леонтенко М.М. звільнена, суд приймаються до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року (справа № 569/16412/16-ц, провадження № 61-23851св18).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 447, 448 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко Марини Михайлівни щодо нарахування заборгованості по аліментам на підставі заяви ОСОБА_3 від 06.11.2019 незаконними (неправомірними).

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2019, складений державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко Мариною Михайлівною, згідно з яким заборгованість за аліментами ОСОБА_1 складає 13 743,00 грн.

Визнати правомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2019, складений державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леонтенко Мариною Михайлівною, згідно з яким переплата за аліментами ОСОБА_1 складає 18 444,00 грн., що був складений з урахуванням всіх сум, сплачених скаржником.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 02.12.2020 року.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко