532/1976/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Мороз Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа: АТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що постановою головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Кобель О.В. від 13 листопада 2008 року, АА № 350865, накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, позивач прохає суд зняти арешт з усього майна, в тому числі нерухомого, накладеного постановою головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Кобель О.В. від 13 листопада 2008 року, АА № 350865, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , виключивши із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: запис від 17.11.2008 10:11:21 за реєстраційним № 8194748 про арешт невизначеного майна, всього нерухомого майна.

Ухвалою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року провадження по даній справі відкрито та по справі призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити.

Представник відповідача, Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи, АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області № 2-н-25 від 03.10.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості на загальну суму 3985,04 грн, постановою головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Кобель О.В. від 13 листопада 2008 року, АА № 350865, накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с. 4-5).

Відповідно до листа Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 13.10.2020 року № 14466, згідно пошуку здійсненого за даними Журналів обліку вхідної кореспонденції, Журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 13 жовтня 2020 року у відділі, у відношенні ОСОБА_1 , як боржника, виконавчі документи, що перебувають на примусовому виконанні відсутні (а.с. 7).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № KN6NON0PUC1R4DD3 ВІД 23.09.2020, станом на 23.09.2020 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 8).

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки на даний час за ОСОБА_1 борги по виконавчим документам відсутні, то арешт з майна слід зняти.

Керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 263-265 ЦПК України, ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зняти арешт з усього майна, у тому числі нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , виключивши із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: запис від 17.11.2008 10:11:21 за реєстраційним № 8194748 про арешт невизначеного майна, всього нерухомого майна на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Кобель О.В. від 13 листопада 2008 року, АА № 350865.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя