Справа № 175/455/20
Провадження № 2/175/122/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

при секретарі судового засідання Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне)страхове бюро України звернулося із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 21.06.2016 року о 10:10 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», н/з НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортним засобам нанесені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки та постраждалих немає.

Відповідною Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2016 по справі № 200/11656/16-п (3/200/2634/16), суддя Марущак С.Л., яка не оскаржувалася і набрала чинності 29.07.2016 року, водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Правовідносини, які виникли між сторонами, спір про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами ЦПК України.

Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтверджень, що на момент ДТП, транспортний засіб «ВАЗ-2107», д/н. НОМЕР_3 був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також немає відомостей, що водій ОСОБА_1 підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія АІ/9470304 - Дніпропетровське обласне Управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» термін дії з 12 год. 00 хв. 18.04.2016 року до 12 год. 00 хв. 17.04.2017 року, відомості внесенні в ЄЦБД МТСБУ.

З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_2 , як представник власника автомобіля «Hyundai Ассеnt», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, на підставі ст.ст. 33, 35, п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, звернувся до МТСБУ:

1) з повідомленням про ДТП від 21.06.2016 року та зареєстровано справу МТСБУ :34413.

2) з заявою на виплату страхового відшкодування від 01.08.2016 року, яка зареєстрована

МТСБУ за вх. 28126 від 08.09.2016 року, що підтверджується даною заявою.

Для забезпечення необхідних дій для урегулювання страхового випадку, МТСБУ залучило врегулювача: ФОП « ОСОБА_4 », що підтверджується листом-дорученням від 04.07.2016 року № 3.1-05/34413.

12.07.2016 року за адресою : м. Дніпро, вул. Маяковського, №23 за участі оцінювача, експерта ОСОБА_4 , представника власника ОСОБА_2 був проведений огляд пошкодженого автомобіля. У свою чергу, про огляд пошкодженого автомобіля«Hyundai Accent», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 сповіщався поштовою телеграмою, проте на огляд пошкодженого автомобіля не з`явився.

Відповідно Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ № 85/07/16 від 26.08.2016 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження - 68173,87 грн.; вартість відновлювального ремонту складає - 14491,37 грн. з ПДВ; - коефіцієнт фізичного зносу - 0,7; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 9476,58 грн. з ПДВ.

19.10.2016 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 9476,58 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих М>1 від 19.10.2016 року.

24.10.2016 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №8195 від 24.10.2016 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату ОСОБА_2 відшкодування в сумі розмірі 9476,58 грн.

МТСБУ перерахувало потерпілому ОСОБА_2 суму відшкодування у розмірі 9476,58 грн. (дев`ять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 58 коп.), що підтверджується платіжним дорученням № 8195рв від 25.10.2016 року та проведеного банком - 25.10.2016 року.

Крім того, МТСБУ сплатило ФОП « ОСОБА_4 » за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі МТСБУ: 34413 в сумі 708.99 грн. (сімсот вісім гривень 99 коп), що підтверджується платіжним дорученням № 417рв від 06.09.2016 року та проведеного банком -07.09.2016 року.

Таким чином, загальні фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 10185,57 грн. (десять тисяч сто вісімдесят п`ять гривень 57 коп.).

Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив свою цивільно-правову відповідальність.

Позивач намагався вирішити даний спір з Відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до Відповідача з листами (рекомендованими):

1)листом - вимогою від 24.10.2016 року за № 3.1-05/27691, про необхідність відшкодування витрат МТСБУ в сумі 10185,57 грн., що підтверджується даним листом, однак вимога залишилась ним без реагування і задоволення, в добровільному порядку витрати не компенсовані МТСБУ.

2)листом - попередженням з вимогою про сплату боргу від 11.06.2018 року за № 58/06, про необхідність відшкодування витрат МТСБУ в сумі 10185,57 грн., що підтверджується даним листом, однак попередження з вимогою залишилась ним без реагування і задоволення, в добровільному порядку витрати не компенсовані МТСБУ.

МТСБУ, відшкодувавши потерпілому суму регламентної виплати, отримало право вимоги до винуватця ДТП, який не застрахував цивільно-правову відповідальність в розмірі понесених фактичних витрат, в порядку зворотної вимоги (регресу).

Про правомірність права регресної вимоги підтверджується правовою позицією, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-2188цс16 від 16 листопада 2016 року.

На сьогоднішній день, понесені витрати МТСБУ в розмірі 10185,57 грн. ОСОБА_1 в добровільному порядку не відшкодовані, що порушує їх законні права і інтереси та підлягають їх захисту в суді.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав письмову заяву у якій повністю підтримав позов з підстав викладених у ньому, просив розгляд справи проводити без його участі та пред`явлені вимоги задовольнити стягнувши з відповідача суму відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, розмір якої складає 10185,57 грн.

Відповідач у судове засідання надав письмову заяву у якій просив справу розглянути без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши докази надані сторонами на підтвердження своїх доводів, суд приходить до наступного висновку.

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що 21.06.2016 року о 10:10 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», н/з НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортним засобам нанесені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки та постраждалих немає.

Відповідною Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2016 року по справі № 200/11656/16-п (3/200/2634/16), суддя Марущак С.Л., яка не оскаржувалася і набрала чинності 29.07.2016 року, водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також, судом встановлено, що МТСБУ перерахувало потерпілому ОСОБА_2 суму відшкодування у розмірі 9476,58 грн. (дев`ять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 58 коп.), що підтверджується платіжним дорученням № 8195рв від 25.10.2016 року та проведеного банком - 25.10.2016 року, а також МТСБУ сплатило ФОП « ОСОБА_4 » за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі МТСБУ: 34413 в сумі 708.99 грн. (сімсот вісім гривень 99 коп.), що підтверджується платіжним дорученням №417рв від 06.09.2016 року та проведеного банком - 07.09.2016 року.

Так, відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Верховний Суд України висловив правову позицію у постанові від 25.02.2015 р. по справі N 3-9гс15, що відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, Вищий господарський суд України дійшов обґрунтованого висновку, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 р. у справі № 3-158гс14).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 p. №85/96-ВР і ст. 993 ЦК до страховика, який виплатив страхове відшкодування - за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 6 ст.261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

З наведених обставин, що не можуть оспорюватись позивачем, оскільки підтверджуються доказами наданими з боку позивача, є підстави дійти обґрунтованого висновку, що з позовом до суду МТСБУ звернулось поза межами трирічного строку визначеного ч. 1 ст.257 ЦК України - після спливу позовної давності.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.?

Вищенаведені доводи в обґрунтування наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, знайшли також своє відображення в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів"; постановах Верховного Суду України від 16.11.2016 N 6-2188цс16, від 05.04.2017 N 6-2806цс16 та постанові Верховного Суду від 20.04.2018 N910/8982/17.

Оскільки, метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем заявлено суду клопотання про застосування позовної давності.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, МТСБУ перерахувало потерпілому ОСОБА_2 суму відшкодування у розмірі 9476,58 грн. (дев`ять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 58 коп.), що підтверджується платіжним дорученням № 8195рв від 25.10.2016 року та проведеного банком - 25.10.2016 року, отже з цього дня почався перебіг позовної давності для подання МТСБУ регресного позову.

У свою чергу, позовна заява від МТСБУ з вимогами до ОСОБА_1 направлена поштою 05.02.2020 року та надійшла до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 11.02.2020 року, що підтверджується відповідним штампом канцелярії суду з вхідним номером 1741, тобто після закінчення строків позовної давності, які сплинули 25.10.2019 року, та жодних клопотань щодо поновлення такого строку представником позивача не заявлено.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою належить відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.379, 386, 391 ЦК України, ст.с.4, 13, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу відмовити.

Судовий збір залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.М. Бойко

Повний текст рішення суду виготовлено 03 грудня 2020 року .