Номер справи 237/429/20
Номер провадження 2-о/237/103/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.20 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

секретар судового засідання Лахно Т.Г.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання особи в малолітньому (неповнолітньому) віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання особи в малолітньому (неповнолітньому) віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, яку мотивував таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 заявник - ОСОБА_1 народився у селищі Мамаєвський Кемеровського району Кемеровської області Республіки РСФСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.05.1982 року, виданого Ягуновською сільською радою Кемеровського району Кемеровської області, актовий запис у книзі реєстрації актів про народження № 4 від 21 січня 1982 року.

Згідно даних будинкової книги для зареєстрованих громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 28 квітня 1988 року заявник, його дідусь ОСОБА_2 і його бабуся ОСОБА_3 були зняті з реєстрації місця проживання - село Зелена Роща Милеровський район Ростовської області та 21 червня 1988 року зареєстровані за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

За даною адресою заявник мешкав разом з дідусем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з бабусею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Своїх батьків заявник не пам`ятє, його вихованням займались дідусь з бабусею. Опіка над завником не оформлювалась.

З 30.08.1990 року по 01.09.1991 року заявник навчався у Курахівській неповній середній школі № 3. 02 вересня 1991 року був відрахований зі школи. 03 вересня 1991 року був зарахований до списку учнів 2 класу Донецької школи - інтернату № 2.?

З 03 вересня 1991 року по 1998 рік навчався у Донецькій спеціальній загальноосвітній школі - інтернат № 2 для дітей з вадами розумового і фізичного розвитку (допоміжна школа), закінчив дев`ять класів.

Після закінчення школи інтернат мешкав у м. Курахове за зареєстрованою адресою разом з дідусем.

У зв`язку з тим, що заявник до сьогоднішнього дня не отримав паспорт громадянина України, він за місцем проживання звернувся до Мар`їнського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області з питання отримання паспорта громадянина України, де заявнику було надано роз`яснення про необхідність подання документу, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом 13 листопада 1991 року, тому що під час розгляду його документів було виявлено, що у будинковій книжці допущена помилка у його по-батькові, замість « ОСОБА_4 » записано « ОСОБА_5 », що не дає заявнику можливості підтвердити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). З метою вирішення питання про громадянство України та отримання паспорту громадянина України, заявник просить встановити факт свого постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

Ухвалою суду 04.05.2020 року у справі замінена заінтересована особа Мар`їнський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України на належну заінтересовану особу - Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав повністю та просив про їх задовольнити.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області Степанюга В. у судове засідання не з`явилася. У своїх письмових поясненнях, які надійшли до суду 25.05.2020 року за вх. № 51690/20, зазанчила, що надані письмові докази заявником не є підтвердженням факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в малолітньому (неповнолітньому) віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Також просила суд розгляд справи провести без участі їх представника.

Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття та припинення громадянства України визначаються законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 я, ОСОБА_1 народився у селищі Мамаевський Кемеровського району Кемеровської області Республіки РСФСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.05.1982 року, виданого Ягуновською сільською радою Кемеровського району Кемеровської області, актовий запис у книзі реєстрації актів про народження № 4 від 21 січня 1982 року (а.с. 5).

Згідно даних будинкової книги для зареєстрованих громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 28 квітня 1988 року заявник ОСОБА_1 , його дідусь ОСОБА_2 , та його бабуся ОСОБА_3 були зняті з реєстрації місця проживання - село Зелена Роща Милеровський район Ростовської області та 21 червня 1988 року зареєстровані за місцем проживання - АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

В судовому засіданні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 мешкав разом з дідусем ОСОБА_2 та з бабусею ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 08.10.2003 року, виданого виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 02.01.1991 року, виданого Курахівською міською радою Мар`їнського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 . (а.с. 13)

Встановлено, що вихованням ОСОБА_1 займались дідусь з бабусею. Опіка над ним не оформлювалась.

Згідно довідки Курахівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № З Марийського району Донецької області № 44 від 24.10.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 серпня 1990 року по 01.09.1991 року навчався у Курахівській неповній середній школі № 3. 02 вересня 1991 року був відрахований зі школи. 03 вересня 1991 року був зарахований до списку учнів 2 класу Донецької школи - інтернату № 2. За час, що сплив, заклад перейменувався в Курахівській заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № 3 (а.с. 9).

Відповідно до довідки Донецької спеціальної загальноосвітньої школи - інтернат № 2 для дітей з вадами розумового і фізичного розвитку (допоміжна школа) від 24 вересня 2009 року ОСОБА_1 з 03 вересня 1991 року по 1998 рік навчався у Донецькій спеціальній загальноосвітній школі - інтернат № 2 для дітей з вадами розумового і фізичного розвитку (допоміжна школа), закінчив дев`ять класів (а.с. 10).

В судовому засіданні встанволено, що ОСОБА_1 не отримав паспорт громадянина України. Тому він за місцем проживання звернувся до Мар`їнського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області з питання отримання паспорта громадянина України, де йому було надано роз`яснення про необхідність подання документу, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом 13 листопада 1991 року, тому що під час розгляду його документів було виявлено, що у будинковій книжці допущена помилка у його по-батькові, замість « ОСОБА_4 » записано « ОСОБА_5 », що не дає йому можливості підтвердити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до абз. 6 п.п. «в» п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 та відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (або одним із них) або законним представником, подає один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них), така особа зобов`язана в обов`язковому порядку подати до органу ДМС серед іншого судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Отже, підтвердження належності до громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання батьків заявника або його самого у неповнолітньому віці в України станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с. 5), ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року було десять років, тобто місце проживання останнього встановлювалось відповідно до місця проживання та реєстрації батьків чи одного з них, однак як було встановлено в судовому засіданні, що заявник своїх батьків не пам`ятає, і проживав він разом зі своїми бабусем та дідусем.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 в малолітньому (неповнолітньому) віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року

Суд не має сумнівів в достовірності та правдивості показань свідка, оскільки повідомлені ним фактичні обставини є логічними та послідовними. В судовому засіданні не встановлено даних про зацікавленість свідка в результатах розгляду справи.

За нормою ст. 9 Закону України "Про правонаступництво України" всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Тобто, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ніна ОСОБА_8 , які станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) були фактично його опікунами ОСОБА_1 (з огляду на малолітній вік), постійно проживали на території України у АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд вважає, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання документу на посвідчення особи та підтвердження належності до громадянства України, ним надані достатні та належні докази, які у сукупності підтверджують факт його народження та проживання в неповнолітньому віці на території України разом з бабкою та дідом станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 265, 315-319ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання особи в малолітньому (неповнолітньому) віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року- задовільнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець селища Мамаєвський Кемеровського району Кемеровської області Республіки РСФСР постійно проживав в малолітньому (неповнолітньому) віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.07.2020 року.

Суддя В.А. Сенаторов