Провадження № 2-з/521/313/20
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

27 листопада 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя.

Позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку автомобіля Land Rover 2019 року, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 , а також на Ѕ частку спеціалізованого причіп-платформи В, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за ОСОБА_1 .

Разом із позовом до суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль Land Rover 2019 року, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії.

На думку заявника, необхідність вжиття наведених заходів забезпечення позову пов`язується із тим, що у випадку їх невжиття, фактичне виконання рішення може бути утруднене або унеможливлене шляхом відчуження транспортного засобу на користь третіх осіб без згоди ОСОБА_1 ..

Суд, розглянувши надану заяву про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Так, згідно частини першої зазначеної статті, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вказує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є право власності на Ѕ частку автомобіля Land Rover 2019 року, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 , а також на Ѕ частку спеціалізованого причіп-платформи В, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за ОСОБА_1 .

Відповідно до заяви про забезпечення позову, заявник просить суд накласти арешт на транспортний засіб Land Rover 2019 року, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити пропозицію заявника щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, замість того, щоб виконати вимоги закону, заявником у заяві про забезпечення позову, не вказано жодної пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Наведене вище свідчить про те, що заява про забезпечення позову подана без додержання встановлених законодавством норм.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі зазначеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. ст. 353 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук