ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/41/20

Головуючий у першій інстанції Кухта В.О.

Апеляційне провадження № 22-з/4823/52/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинська Тетяна Віталіївна,

розглянув заяву представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Шевченка Олександра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину, скасування реєстрації, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно, -

У С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, посилаючись на ст. 203, 215, 232 ЦК України, просив:

1) визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером :02:000:0150, що знаходиться на території Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 03.04.2019;

2) скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером :02:000:0150, що знаходиться на території Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області;

3) визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером :02:000:0150, що знаходиться на території Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 05.07.2019, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

4) скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером :02:000:0150, що знаходиться на території Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області;

5) витребувати земельну ділянку загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером :02:000:0150, що знаходиться на території Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з незаконного володіння ОСОБА_4 ;

6) визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером :02:000:0150, що знаходиться на території Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

7) судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.05.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Додатковим рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.06.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_5 , задоволено частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.05.2020 залишено без змін.

Додаткове рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.06.2020 скасовано.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поданої їх представником адвокатом Шевченком О.А., про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину, скасування реєстрації, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

16.11.2020 адвокат Шевченко О.А. звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 2 000 грн витрат на правову допомогу, надану адвокатом Шевченком О.А., понесених відповідачами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Свою заяву обґрунтовував тим, що на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, їх вартості та понесених відповідачами витрат на правничу допомогу до апеляційного суду додатково до вже наявних у матеріалах справи договорів про надання правової допомоги відповідачам, було надано додаткові угоди до них від 31.07.2020, а також акти приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2020. Вказані акти приймання-передачі наданих послуг містять письмові підтвердження не лише прийняття відповідним клієнтом наданих адвокатом послуг, а і факту здійснення кожним клієнтом при підписанні цього акту розрахунку з адвокатом за вказані у ньому послуги у повному обсязі, шляхом сплати відповідної суми готівковими коштами.

У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення, поданому представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Лопаткою В.М., сторона позивача просить відмовити у задоволенні даної заяви, посилаючись на відсутність підстав для такого.

Зазначає, що попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат чи заяви про стягнення таких витрат разом з відзивом відповідачів заявлено не було, враховуючи при цьому, що стороні відповідача було відомо про орієнтовні витрати, які понесе їхня сторона, оскільки додаткові угоди датовані 31.07.2020.

Вказує, що представником відповідачів заява про ухвалення додаткового рішення не була висловлена до закінчення судових дебатів, а була подана лише 16.11.2020, з перевищенням встановленого законодавством п`ятиденного строку після ухвалення судового рішення 04.11.2020, відповідної заяви про поновлення строків останнім не заявлено.

Наголошує, що у справі відсутні будь-які докази понесення відповідачами заявлених витрат.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів адвоката Шевченка О.А., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинської Т.В., які просили задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 04.11.2020 питання розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката під час апеляційного перегляду справи не вирішувалось.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, у якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Представництво у суді апеляційної інстанції відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат Шевченко О.А. здійснював на підставі ордерів на надання правової допомоги від 11.08.2020 серії ЧН № 112921, серії ЧН № 112922 та серії ЧН № 112923 та договорів про надання правової допомоги від 23.01.2020 № 03/20, № 04/20 та № 5/20 відповідно (т. 1 а.с. 226-231, т. 2 а.с. 40-42).

У судовому засіданні апеляційного суду 04.11.2020 адвокатом Шевченком А.О. були долучені до матеріалів справи три додаткові угоди № 1 від 31.07.2020 до вищевказаних договорів про надання правничої допомоги від 23.01.2020 №3/20, № 4/20 та № 5/20, укладених з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно, а також три акти приймання-передачі наданих послуг № 2 від 04.11.2020 за цими договорами про надання правової допомоги, складені та підписані адвокатом Шевченком А.О. та кожним відповідачем, відповідно (т. 2 а.с. 86-91).

Тексти вищезазначених додаткових угод та актів приймання-передачі наданих послуг є ідентичними.

Так, п. 2 додаткових угод передбачено, що сторонами узгоджено, що розмір винагороди (гонорару) за надання правничої допомоги визначається ними на підставі обсягу правової допомоги, що фактично надається адвокатом за дорученням клієнта в рамках визначених законом видів адвокатської діяльності за цим договором. Отримання винагороди адвокатом відбувається у формі внесення клієнтом гонорару під час або після підписання сторонами акту (актів) приймання-передачі наданих послуг за договором.

У п. 1 актів приймання-передачі наданих послуг наведений опис наданих адвокатом послуг, сукупний обсяг понесених адвокатом витрат та сукупна вартість кожного виду правничої допомоги, а саме:

- ознайомлення з наявними у клієнта матеріалами апеляційної скарги, надання консультації щодо змісту можливої правової позиції у справі 0,5 год, вартість 1 год роботи адвоката 1000 грн, сукупна вартість за цими послугами -500 грн;

- складання та подання відповідачами спільного відзиву на апеляційну скаргу, направлення копії відзиву іншим учасникам справи 0,5 год, вартість 1 год роботи адвоката 1000 грн, сукупна вартість за цими послугами - 500 грн;

- представництво інтересів клієнта в Чернігівському апеляційному суді 1 год, вартість 1 год роботи адвоката 1000 грн, сукупна вартість за цими послугами - 1000 грн.

У п. 2 актів приймання-передачі наданих послуг зазначено, що сукупна вартість перелічених у підпунктах 1.1-1.3 п. 1 даного акту послуг визначається з урахуванням положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України та Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 10.01.2020 № 84, і становить 2 000 грн (відносно кожного клієнта).

У п 3 актів приймання-передачі наданих послуг вказано, що власними підписами під даними актами сторони також спільно підтверджують факт здійснення клієнтами при підписанні цих актів розрахунку із адвокатом за зазначені у даних актах послуги згідно вартості останніх, визначеної п. 2 актів, у повному обсязі шляхом сплати відповідної суми готівковими коштами.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм чинного процесуального законодавства, що регулюють питання відшкодування судових витрат, правових позицій ЄСПЛ та Верховного Суду, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Для підтвердження факту отримання коштів від клієнта на оплату гонорару адвокат або сторона, якою заявлені вимоги про відшкодування таких витрат, повинні надати документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), що буде в повній мірі відповідати критерію їх реальності та доведеності.

Колегією суддів встановлено, що матеріали даної справи містять договори про надання правової допомоги від 23.01.2020, укладені між адвокатом Шевченком О.А. та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , додаткові угоди до цих договорів від 31.07.2020 та акти приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2020, однак на підтвердження факту отримання коштів від клієнта на оплату гонорару стороною відповідачів не надано документів про оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оформлених у встановленому законом порядку, відсутність яких є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення таких витрат.

Колегія суддів не бере до уваги твердження адвоката Шевченка О.А. про те, що вказані акти приймання-передачі наданих послуг містять письмові підтвердження не лише прийняття відповідним клієнтом наданих адвокатом послуг, а і факту здійснення кожним клієнтом при підписанні цього акту розрахунку з адвокатом за вказані у ньому послуги у повному обсязі, шляхом сплати відповідної суми готівковими коштами, оскільки вказані твердження зводяться до невірного тлумачення норм чинного законодавства.

Акт приймання-передачі розглядається як письмовий документ, який містить найменування сторін, предмет самої передачі (наприклад, майно або майновий комплекс, певні послуги, роботи) і фіксує факт такої передачі чи надання (виконання) робіт (послуг).

Акт виконаних робіт (наданих послуг) це первинний документ, який відображає факт виконання робіт/надання послуг та конкретні види робіт/послуг, які були надані з зазначенням їх вартості та терміну виконання.

Тобто, Акт приймання-передачі наданих послуг потрібен для закріплення факту надання виконавцем певного виду послуг замовнику (клієнту) за попередньо укладеним договором про надання послуг, його може бути використано для договорів з надання будь-яких видів послуг - бухгалтерських, транспортних, юридичних, рекламних, консультаційних, аудиторських тощо. Цей Акт не є самостійним юридичним документом і є невід`ємною частиною попередньо укладеного договору про надання послуг між замовником та виконавцем.

Отже, надані стороною відповідачів акти приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2020, не можуть бути належним, допустимим та достовірним доказом факту оплати гонорару адвоката.

Є необґрунтованими посилання сторони позивача на те, що представником відповідачів заява про ухвалення додаткового рішення не була висловлена до закінчення судових дебатів, а була подана лише 16.11.2020, з перевищенням встановленого законодавством п`ятиденного строку після ухвалення судового рішення 04.11.2020, з огляду на те, що докази на підтвердження понесених відповідачами судових витрат на правову допомогу (додаткові угоди та акти приймання-передачі наданих послуг, т. 2 а.с. 86-91) були надані представником відповідача у судовому засіданні 04.11.2020 на початку судових дебатів у справі, що підтверджується протоколом судового засідання (т. 2 а.с. 92), тобто у строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а заява про ухвалення додаткового рішення подана у строк, встановлений ч. 2 ст. 270 ЦПК, а тому підстави для залишення заяви без розгляду відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, у прийнятті додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину, скасування реєстрації, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно необхідно відмовити.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 259, 260, 261, 268, 270, 368 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину, скасування реєстрації, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст ухвали складено 03 грудня 2020 року.

Головуюча Судді: