Справа № 236/3570/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Сердюк Н.В.,

за участю секретаря - Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на житловий будинок (а.с. 1-4).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки, площею 0,15 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та земельної ділянки площею 0,0635, призначеної для ведення особистого підсобного господарства. Зазначений житловий будинок нлежить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області Чумаковою О.Ф. 16 січня 1998 року за реєстровим номером 29, зареєстрованого в КП "БТІ" м. Слов`янська. При зверненні до Лиманської нотаріальної контори з метою відчуження вказаного нерухомого майна позивачка отримала усну відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. На сьогоднішній день оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок втрачений. Дублікат зазначеного свідоцтва отримати неможливо, оскільки нотаріальні документи, видані до 2000 року, передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, розташованого в м. Донецьку, та доступ до них відсутній через здійснення на території м. Донецька антитерористичної операції. Позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої прав на вказане майно, тому звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 50).

Представник відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 48, 49).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16 січня 1998 року в.о. державного нотаріуса Кранолиманської державної нотаріальної контори Чумаковою О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 29, позивач ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку про вартість майна зі звіту про оцінку нерухомого майна № 178/02, складеного КП "Бюро технічної інвентаризації", станом на 01 жовтня 2020 року становить 60524,00 грн. (а.с. 14-29).

Однак, правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок, а саме оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16 січня 1998 року в.о. державного нотаріуса Кранолиманської державної нотаріальної контори Чумаковою О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 29, позивачкою був втрачений.

Відповідно до інформації від 16 вересня 2020 року, наданої завідувачем Донецького обласного державного нотаріального архіву Руденко Н.С., видача дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16 січня 1998 року в.о. державного нотаріуса Кранолиманської державної нотаріальної контори Чумаковою О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 29, не є можливою, оскільки всі документи Краснолиманської державної нотаріальної контори прийняті на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву та залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с. 9).

В зв`язку з цим позивачка позбавлена можливості в повному обсязі здійснювати права власника майна, а саме розпоряджатися житловим будинком.

Факт належності ОСОБА_1 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , повністю підтверджується наданими письмовими доказами: довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» № 272-2/0.76/КЛ від 18 вересня 2020 року, згідно з якою за позивачкою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в одній цілій частці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16 січня 1998 року в.о. державного нотаріуса Кранолиманської державної нотаріальної контори (а.с. 7); копією державного акту серії ІІ-ДН № 044631на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Виконкому Дробишевської селищної Ради народних депутатів від 21 жовтня 1998 року № 77, згідно з яким ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки, площею 0,2135 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,1500 га, та ведення особистого підсобного господарства - 0,0635 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 182 ЦК України в редакції 2003 року передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Крім того, згідно п. 4 ст. 334 ЦК України - права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищою Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютою 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином встановлені судом обставини вказують на можливість застосування до спірних відносин положень ст. 392 ЦК України, а тому позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно ґрунтується на законі, її вимоги щодо визнання права власності підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. 15, 321, 328, 392 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на житловий будинку «А-1», загальною площею 61,4 кв.м, в тому числі житловою 34,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: колонка "К", розташований за адресою: АДРЕСА_1 (шістдесят п`ять).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Судове рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя -