Провадження № 22-ц/810/583/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П. (суддя-доповідач)

суддів Авалян Н.М., Назарової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Гашинський Михайло Артурович

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 02 липня 2020 року, ухваленого Білокуракинським районним судом Луганської області у складі: судді Максименко О.Ю. в приміщенні того ж суду у цивільній справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_1

встановив:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоди в розмірі 58783,31 гривень, витрати по оплаті дефектування автомобіля в розмірі 816,08 гривень, витрати на послуги по проведенню оцінки матеріальних збитків в розмірі 1500 гривень, моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, витрати на оплату правової допомоги в розмірі 13000 гривень, та судові витрати.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 02 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 58783,31грн, витрати на оплату дефектування автомобіля в розмірі 816,08 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги, висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову у вказаній частині є помилковими;вказує, що між учасниками справи виникли деліктні зобов`язання зокрема між позивачем (потерпілим) та третьою особою (боржником страховиком завдавача шкоди) в межах суми страхового відшкодування 100 000 гривень, проте позивач звернувся до відповідача з позовом, не звертаючись до третьої особи із вимогою про відшкодування заподіяної шкоди в межах суми страхового відшкодування; судом не враховано судову практику з аналогічних правовідносин, не встановлено та не надано оцінку тому, чи звертався позивач до страховика відповідача із вимогою про відшкодування заподіяної, на його думку шкоди в межах суми страхового відшкодування та чи отримав відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача; в порушення норм процесуального права судом не надано належну оцінку зібраним у справі доказам.

У відзиві представник позивача адвокат Свистун Г.В. посилаючись на необґрунтованість доводів скарги та законність оскаржуваного судового рішення просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У цій справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 * 100 = 160000 грн.), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом апеляційної скарги, відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 у вказаній частині позову, суд врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17 та виходив з того, що ПрАТ "СК "Провідна" частково сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 46 930,39 гривень, останнім документально підтверджено розмір і оплату ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ, і оскільки на час розгляду даної справи відповідачем не відшкодовану шкоду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 58783,31 гривень та в частині відшкодування витрат по оплаті дефектування автомобіля в розмірі 816,08 гривень.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Відповідно до постанови Сватівського районного суду Луганської області від 07.02.2017 року, 22 січня 2017 року, о 14-05 годині, в м. Сватове по вул. Конституції, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1 під час повороту не обрав безпечної швидкості та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого трапилось зіткнення з автомобілем HONDA CR-V д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

За ремонт автомобіля "HONDA CR-V" д/н НОМЕР_2 позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_4 105713,70 гривень, що підтверджується рахунком замовленням №СЗк-002157 від 16.06.2017 року та квитанцією до прибуткового касового ордера "КОр-000491.

Отже, позивачем документально підтверджено вартість ремонту автомобіля і понесених ним витрат.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

На підставі полісу страхування ОСОБА_1 № АК/2103874 від 18.06.2016 року ПрАТ "СК "Провідна" власнику автомобіля HONDA CR-V д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 відшкодовано страхове відшкодування в розмірі 46930,39 гривень, що підтверджено звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 118/02/17 від 21.02.2017 року та заявою на видачу готівки від 24.04.2017 року.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України).

Отже, одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Різниця між фактичним розміром заподіяної позивачу матеріальної шкоди та страховою виплатою, яку останній одержав від страховика становить 58783,31 гривень.

Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про доведеність вказаних вимог позивача ОСОБА_2 та наявність підстав для їх задоволення.

Вказане спростовує посилання скаржника про неправильне застосування судом до спірних правовідносин норм матеріального права, і висновків Верховного Суду викладених у постанові від 06 липня 2018 року.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Доводи скаржника зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.

Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: Н.М. Авалян

М.В. Назарова