РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Сауляк Я.О.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

прокурора Антощук С.В.

представників відповідачів Бондаренка Ю.І. , Шаповала С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області, Управління національної поліції в Херсонській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, про порушення права забезпечення доступу до правосуддя та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Прокуратури Херсонської області, Управління національної поліції в Херсонській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, просила визнати винними службових осіб Управління національної поліції в Херсонській області та службових осіб Прокуратури Херсонської області у прийнятті протиправних рішень, бездіяльності та тривалому порушенні вимог кримінального процесуального законодавства України в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000126 від 17.04.2007 року, що призвело до порушення права потерпілої ОСОБА_1 на забезпечення доступу до правосуддя та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що вона визнана потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 009126 від 24.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358, ч.3 ст.190 КК України. Позивач є законною співвласницею домоволодіння АДРЕСА_1 , яке внаслідок протиправних дій третіх осіб вибуло з її власності. Належне розслідування злочину має для позивача ОСОБА_1 важливе принципове питання та вона є особою, у якої відсутності інші ефективні засоби юридичного захисту від тривалої бездіяльності правоохоронних органів, щодо дотримання розумних строків кримінального розслідування. Впродовж 2007-2012 років неодноразово подавалися заяви про злочин до органів міліції та прокуратури, щодо протиправного заволодіння шахраями домоволодіння. У 2012 році було порушено провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.190 КК України (шахрайство), яке внесена до ЄДРДР за №0000043 від 14.10.2013 року. Процесуальним керівником винесено постанову про об`єднання кримінальних проваджень №0000126 та №0000043 в одне провадження № 0000126. Загальний строк розслідування кримінальної справи №0000126 понад 12 років. Позивач зазначає, що з матеріалів кримінального провадження № 0000126 та офіційних відповідей на звернення громадян та організацій, органи міліції/поліції та прокуратури досудове розслідування проводиться неефективно та з порушенням процесуальних строків, внаслідок чого позивачу завдано моральної шкоду, яку вона оцінює у грошовому вираженні у розмірі 2000000,00 грн..

Ухвалою від 23.09.2019 року справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання.

22.07.2019 року до суду представником відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області надано відзив на позов.

24.07.2019 року на адресу суду представником відповідача Управління національної поліції в Херсонській області надано відзив на позов.

29.08.2019 року представником відповідача Прокуратури Херсонської області надано відзив на позов.

Ухвалою від 06.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Прокурор Антощук С.В., представники відповідачів Бондаренко Ю.І. , Шаповал С.А. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзивах.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ Банк «Фінанси і кредит» укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_5 , з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі, отримав кредит на суму 39 500 доларів США.

Кредитні зобов`язання було забезпечено іпотекою за іпотечним договором, укладеним 22.02.2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ Банк «Фінанси і кредит». За умовами іпотечного договору іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 0620 га, за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі виконавчого напису нотаріуса від 23.01.2007 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку боргу в розмірі 211477, 84 грн., шляхом звернення стягнення на заставлене нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні було відкрито виконавче провадження.

В межах виконавчого провадження 15.10.2007 проведено прилюдні торги з реалізації майна, що є предметом іпотеки, за результатами яких право власності на майно набуто ОСОБА_6 .

Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області проведено перевірку за заявою представника Банку, під час якої встановлено, що при оформленні вищезазначеного кредитного договору надано документи, інформація в яких щодо зареєстрованих осіб у будинку АДРЕСА_1 не відповідає дійсності.

Слідчим відділом Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області 17.04.2007 порушено кримінальну справу за фактом надання до ТОВ Банк «Фінанси і кредит» підроблених документів з метою отримання кредиту за ознаками складу злочину, передбаченого ч. З ст. 358 КК України.

У подальшому, у зв`язку із введенням в дію КПК України в новій редакції відомості про кримінальне правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В провадженні СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області знаходиться кримінальне провадження № 0000126 від 24.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України. Досудове розслідування зазначеного кримінального провадження в частині ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України проводиться за фактом заволодіння майном ОСОБА_5 , а саме будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом шахрайських дій, що спричинило матеріальні збитки у великих розмірах.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася до органів прокуратури та досудового розслідування зі скаргами з приводу неналежного розслідування зазначеного кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03.06.2019 року скасовано постанову слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Гречко О.А. від 09.04.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні №0000126 та зобов`язано визнати ОСОБА_1 потерпілою у вказаній справі (а.с. 29).

З наданих позивачем доказів, зокрема відповідей Прокуратури Херсонської області, СУ ГУНП в Херсонській області убачається, що організація досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000126 здійснюється неналежно та з порушенням розумних строків, службових осіб ВП ХВП ГУНП, з приводу бездіяльності у вказаному кримінальному провадженні, притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с. 28, 31, 33, 35, 36-38,40, 41, 42-43, 45).

Так, у відповіді слідчого управлінням ГУНП в Херсонській області від 23.08.2016 року та 02.11.2016 року зазначено, що організація досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000126 не в повній мірі відповідає вимогам ст. 28 КПК України (а.с. 44, 45).

З відповідей наданих Прокуратурою Херсонської області від 14.03.2019 року, від 05.04.2019 року №04/2/2-633-16 убачається, що досудове розслідування здійснюється з порушенням вимог ст.ст. 9, 28 КПК України, організація досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000126 здійснюється неналежно (а.с. 28, 31).

Згідно відповідей Прокуратури Херсонської області від 01.08.2013 року досудове розслідування кримінального провадження №0000126 взято на контроль Прокуратури Херсонської області, у звязку з порушенням розумних строків досудового розслідування слідчого СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а до процесуального керівника застосовано заходи матеріального впливу (а.с. 33-34).

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Заявлені позивачем вимоги про визнання винними службових осіб Управління національної поліції в Херсонській області та службових осіб Прокуратури Херсонської області у прийнятті протиправних рішень, бездіяльності та тривалому порушенні вимог кримінального процесуального законодавства України не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд звертає увагу, що порядок оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначено приписами глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право заявника, потерпілого, підозрюваного подавати скаргу на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання відповідної заяви чи повідомлення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій у визначений цим кодексом строк.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора подаються впродовж десяти днів після їх ухвалення чи вчинення, що передбачено частиною 1 статті 304 КПК України. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлено постановою, строк подання скарги починається з дня отримання її копії.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора в процесі досудового розслідування виноситься ухвала згідно з правилами статті 307 КПК України. Така ухвала слідчого судді може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню, при цьому позивач, як потерпіла, не позбавлена права оскарження дій чи бездіяльності службових осіб відповідачів в порядку, визначеному КПК України.

Згідно статей 19, 56 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб вказаних органів лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Наявність чи відсутність вини посадової особи органу державної влади правового значення при цьому не має.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зазначено, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмірі.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що організація досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000126 від 24.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України, в межах якої позивач ОСОБА_1 визнано потерпілою, здійснюється неналежно та з порушенням розумних строків, про що свідчать надані позивачем докази.

Зазначені обставини, під час розгляду справи, представниками відповідачів не спростовано, відповідних доказів з боку відповідачів до суду не надано.

Обставини справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 зазнала моральних страждань внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження та змушена протягом часу проведення досудового розслідування докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000000,00 грн.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством з урахуванням глибини страждань позивача, з урахуванням того наскільки були порушені його нормальні життєві зв`язків, які зусилля ним були застосовані для відновлення цих зв`язків та для організації свого життя, а тому суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує наведені обставини, характер та тривалість страждань, ступінь їх доведеності в суді та визначає розмір завданої шкоду у розмірі 10000,00 грн. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості.

Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77-79, 80-82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області, Управління національної поліції в Херсонській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, про порушення права забезпечення доступу до правосуддя та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин