Справа № 737/377/20
Проваждення № 2/737/201/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняЮрченко М. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 737/377/20
за позовомОСОБА_1
до третя особа ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 Приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є. П.

провизначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом
учасники справи та представники:
позивач представник позивача відповідач відповідач відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
представник відповідача ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_6 ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орлівка Куликівського району померла її мати ОСОБА_8 , яка була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , разом зі своєю дочкою ОСОБА_2 . Спадкоємцями майна ОСОБА_8 першої черги є вона, ОСОБА_1 , її сестри ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , брат ОСОБА_3 .

Вона претендує на спадщину у виді земельних ділянок на території Куликівського району.

Після смерті матері сестра ОСОБА_2 повідомила всіх спадкоємців, що мати залишила заповіт, в якому все майно заповіла ОСОБА_2 , але вона поділиться з ними спадщиною.

У зв`язку з цим вона не звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Через деякий час ОСОБА_2 переоформила спадщину на себе та повідомила, що ділитися не буде.

Після цього вона звернулась до приватного нотаріуса Пономаренка Є. П. з приводу прийняття спадщини після смерті матері, нотаріус повідомив, що мати за життя заповіту не складала, спадщину прийняла та оформила на себе ОСОБА_9 , а їй у прийнятті заяви відмовив, оскільки вона пропустила встановлений законом строк на прийняття спадщини.

Своєчасно у шестимісячний строк вона не змогла звернутися до нотаріальної контори, щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки вважала, що мати заповіла все свої майно ОСОБА_2 , але, як з`ясувалося, ОСОБА_2 шляхом обману всіх спадкоємців переоформила спадщину на себе.

Вважає, що причини, з яких вона не прийняла спадщину, є поважними і такими, що дають їй право на надання додаткового строку на її прийняття.

Просить суд визначити їй додатковий 3-х місячний строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що до пів року після смерті матері ОСОБА_2 казала, що мати склала заповіт, вона буде переоформлять документи на себе. Через деякий час вона переоформила майно на себе. У жовтні ОСОБА_10 прийшла до неї додому, покликала ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і сказала, що буде давати гроші, які отримує (за земельні паї). Однак за 2019 та 2020 грошей не давала. Вона поїхала на консультацію до адвоката, який попросив надати ксерокопію заповіту. Вона прийшла до нотаріуса, секретар підняла справу та сказала, що там немає ніякого заповіту, а ОСОБА_10 подала заяву про прийняття спадщини через 5 днів після смерті матері. ОСОБА_13 їй спитав, де вона була раніше, тепер нехай все залишається так як є. Вона просила сестру віддати їм батьків пай, хай материн буде їй, так як матір вона доглянула. Про смерть матері їй було достеменно відомо. Вона сподівалась на мирне вирішення питання, ОСОБА_10 запевняла їх, що мати склала заповіт, вона їй повірила. Про відсутність заповіту вона дізналась у жовтні 2019 року.

ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що не казала сестрам та брату, що матір писала заповіт. Вона проживала з матір`ю з 2002 року, протягом 17 років. Мати наполягала на тому, щоб написати заповіт. Мати оформляла на себе спадщину після смерті чоловіка, до них приїздив нотаріус, однак вона відмовлялась, щоб мати писала заповіт. На тему про наявність заповіту з сестрами та братом вони навіть не розмовляли. Мати говорила, хто її до смерті догодує, тому все і буде. У тому, що вони вважали, що є заповіт, її вини немає. Вони нічим матері не допомагали і взагалі нічим не цікавились, їм потрібні були тільки гроші. Був випадок, коли мати продала свою корову, вони ввечері зібралися втрьох, вигнали її, ОСОБА_10 , взимку на вулицю і від матері вимагали гроші за батькову корову. Після похорону матері ніяких розмов з приводу заповіту не було.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав та пояснив, що він не звертався за оформлення спадщини, так як сестра казала, що мати одписала їй спадщину, і вона буде виплачувати їм з батькового паю якісь кошти. Потім з`ясувалось, що заповіту нема. В жовтні 2019 року він дізнався про відсутність заповіту. Зверненню до нотаріуса заважало тільки те, що ОСОБА_10 говорила про наявність заповіту.

Відповідачка ОСОБА_4 позов визнала, та пояснила, що якби був заповіт, вона проти волі матері не претендувала б на спадщину. Тільки неможливість піти проти волі матері утримувала її від звернення до нотаріуса.

Третя особа, приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є. П., пояснив, що через шість місяців після звернення ОСОБА_10 він видав їй свідоцтва про право на спадщину. Про наявність інших спадкоємців йому було невідомо. Після звернення позивачки ОСОБА_12 йому стало відомо про інших спадкоємців. Коли ОСОБА_12 звернулась, не пам`ятає, але спадщина вже була переоформлена. Іншим спадкоємцям він відмовив у оформленні спадщини, тому що строки звернення були пропущені. Заповіту ОСОБА_8 не було, ця обставини перевіряється за Спадковим реєстром. Додому до ОСОБА_8 він приїздив, коли вона оформляла спадщину після смерті чоловіка, через похилий вік та за станом здоров`я вона не могла з`явитися до його робочого місця. Вона була в такому стані, що заповіт він би не посвідчив. У нього нема обов`язку розшукувати спадкоємців, що передбачено Правилами вчинення нотаріальних дій.

Позовна заява надійшла до суду 18.05.2020 та була залишена без руху. Виявлені судом недоліки ОСОБА_1 виправила 29.05.2020. Після отриманні відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів, ухвалою головуючого судді від 02.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Підготовче провадження закрите 17.08.2020, судове засідання для розгляду справи по суті було призначене на 10.09.2020 та відкладалось.

Дослідивши надані докази, вислухавши учасників судового розгляду, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орлівка Куликівського району Чернігівської області.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 1/2019, ОСОБА_2 15.01.2019 звернулась до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини за законом, та що відкрилась після смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , третьою особою була відкрита відповідна спадкова справа з номером у Спадковому реєстрі 63609737 (а.с. 40-42 ).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за життя ОСОБА_8 , 1929 року народження, заповіту не залишила (а.с. 45).

Згідно зі свідоцтвом про народження, ОСОБА_8 була матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Чернігівської області № 80 від 18 лютого 20208 року, ОСОБА_8 на день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та постійно проживала одна в АДРЕСА_1 , разом з дочкою ОСОБА_2 (а.с. 5).

За свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу нотаріус встановив походження ОСОБА_2 від ОСОБА_8 (а.с. 47), та 26 липня 2019 року видав ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, та на чотири земельні ділянки площею 1,2477 га, 3,6675 га, 2,9932 га, 0,5921 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Орлівської сільської ради (а. с. 48-50).

Документів на підтвердження родинних стосунків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_8 сторони не надавали.

Позивачка разом зі спадкодавцем не проживала.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В суді встановлено, що ОСОБА_2 , є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця постійно з ним проживала, а також звернулась з заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату.

Згода ОСОБА_2 на надання спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк, права подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, відсутня. ОСОБА_1 пропустила шестимісячний терміну подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У листі ВССУ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо».

У Постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 вказано, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова ВСУ у справі № 6-1320цс17 від 23.08.2017).

За сталою судовою практикою судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Роз`яснення такого змісту містяться у Листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

З урахуванням викладеного та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, вона не реалізувала право на прийняття спадщини без поважних причин, та фактично почала оспорювати право ОСОБА_2 на спадщину після смерті матері на все належне спадкодавцю майно тільки після того, як не отримала від неї обіцяної частини доходів від отриманої спадщини.

Посилання позивача на обман з боку ОСОБА_2 про наявність у неї заповіту матері на майно батьків ґрунтується тільки на свідченнях осіб, заінтересованих у результатах розгляду справи, тому, на думку суду, не є доведеним поза розумним сумнівом. Окрім того, позивачка не була позбавлена можливості з`ясувати за життя матері наявність заповідального розпорядження, та не мала перешкод для звернення до державної чи приватних нотаріальних контор, які б у обов`язковому поряду повідомили її, як спадкоємця за законом першої черги, про наявність чи відсуніть заповіту ОСОБА_8 .

На бездіяльність нотаріуса як на підставу свої позовних вимог ОСОБА_1 не посилається та доказів неналежного виконання ним свої обов`язків не надавала.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Застосування цієї норми на користь позивача у справах про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини має місце тільки у тому випаду, коли здійснюється спадкування за заповітом, коли місце проживання чи перебування спадкоємця відоме достеменно. У Постанові Верховного суду від 28.10.2019 у справі № 761/42165/17-ц, у Постанові Верховного Суду від 21.09.2020 у справі № 130/2517/18 вказується на необхідність виконання нотаріусом обов`язку вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

За обставинами даної справи спадкоємці за законом не потребували повідомлення про відкриття спадщини, оскільки їм було відомо про смерть матері, а обов`язку роз`яснювати спадкоємцям за законом їхнє право на подання заяви про прийняття спадщини закон на нотаріуса не покладає.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 04.12.2020.

Суддя А. С. Лібстер