Справа № 152/390/20
У Х В А Л А

іменем України

03 грудня 2020 року м. Шаргород

Справа №152/390/20

Провадження №2/152/200/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

встановив:

15.04.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, у якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 10424,05 грн. за кредитним договором без номера від 26.08.2009 року та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 звернувся до «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 26.08.2009 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 10100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформаціею/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-caйт банку (www.privatbank.ua: або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг».

Тобто Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України.

Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких позичальник при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Під борговими зобов`язаннями сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п.2.1.1.12.1 «Умовами та правилами надання банківських послуг».

На підставі п.2.1.1.12.2 в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).

В разі якщо, в дату нарахування відсотків клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг».

Пунктом 1.1.3.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 «Умов та правил надання банківських послуг».

Відповідно до п.1.1.2.1.5. до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п.1.1.5.2 Умов та Правил не отримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором.

Підвищення відсоткової ставки може здійснюватися тільки за тратами клієнта здійсненими після її підвищення, що дає можливість клієнту у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6 даних Умов, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно з п.2.1.1.12.2.1., клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.01.2017 року.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 04.01.2017 року по 04.07.2017 року.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Вказана обставина підтверджується копіями паспортів відповідачів, де адреса реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ст.1281 ЦК України позивачем 06.07.2017 року була направлена претензія кредитора до Шаргородської державної нотаріальної контори.

13.06.2017 року позивачем отримано відповідь Шаргородської ДНК, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

Відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме у 6 місяців від дня відкриття спадщини.

12.09.2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 26.08.2009 року становить 10424,05 грн.

05.05.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє Савіхіна А.М., до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Розгляд цивільної справи, відповідно до вказаної ухвали, призначено у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.80-81).

Відповідно до ухвали від 02.06.2020 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, відкрив підготовче провадження з проведенням підготовчого судового засідання (а.с.117-119).

Підготовче засідання відкладалося 16.06.2020 року та 09.07.2020 року у зв`язку із вирішенням клопотань представників сторін, а також за заявою представника позивача про відкладення підготовчого засідання (а.с.153, 174).

11.08.2020 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 01.10.2020 року (а.с.192-193).

Судові засідання 01.10.2020 року, 25.11.2020 року відкладалися за клопотаннями представників сторін.

В судове засідання, призначене на 03.12.2020 року представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не прибув, повідомлений належним чином (а.с.222).

Разом з позовною заявою представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Савіхіна А.М., що діє на підставі довіреності від 29.07.2019 року (а.с.65), надіслала до суду клопотання, в якому просить позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця розглянути у відсутності представника позивача (а.с.72).

25.11.2020 року представник позивача Савіхіна А.М. на електронну адресу суду надіслала заяву про закриття провадження у справі (а.с.223), а 02.12.2020 року заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, зокрема, відсутністю майна, на підставі якого можливе стягнення боргу боржника з відповідачів. Крім того, представник позивача просить повернути сплачений судовий збір (а.с.228).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і їх представник адвокат Країло С.В., що діє на підставі ордерів серії ВН №115816 та ВН №115815 (а.с.90, 85), у судове засідання не прибули, про його дату, час та місце повідомлені належним чином (а.с.222), заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи про розгляд справи у їх відсутності не подавали.

Таким чином, суд вважає, що відповідачі та їх представник не прибули до суду без поважних причин, тому не вбачає перешкод для розгляду справи, вирішення заяви представника позивача, ухвалення судового рішення за наслідками судового розгляду вказаної заяви.

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту та обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Судом встановлено факт укладення 26.08.2009 року договору кредиту без номера між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 , що складається із Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і правил АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надання банківських послуг, Тарифів банку (а.с.13, 14-47).

Згідно з п.2 Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.68-69).

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.53).

На день смерті ОСОБА_3 , тобто на момент відкриття спадщини, з ним постійно проживали відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується записами про зареєстроване місце проживання останніх у паспортах (а.с.49-50, 51-52).

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку не заявили про відмову від неї.

31.05.2017 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслало Шаргородській державній нотаріальній конторі претензію кредитора, відповідно до якої просило повідомити, чи заводилася спадкова справа, про коло спадкоємців, а також включити кредиторські вимоги банку у спадкову масу, про що зробити запис у книзі обліку спадкових справ (а.с.56).

Спадкова справа №413/2017 до майна померлого ОСОБА_3 заведена 09.06.2017 року Шаргородською державною нотаріальною конторою відповідно до претензії кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а інших звернень до нотконтори не надходило, що вбачається із повідомлення завідуючої Шаргородською ДНК від 18.07.2020 року (а.с.57, 185).

Також, судом встановлено, що 05.09.2019 року позивач звертався до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з листами-претензіями щодо сплати заборгованості спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.59, 58).

Разом з тим, судом встановлено, що у спадкодавця ОСОБА_3 на день смерті було відсутнє нерухоме та рухоме майно, що вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна від 15.05.2020 року, довідкою КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 01.06.2020 року №212, повідомленням відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 20.05.2020 року, повідомленням територіального сервісного центру №0541 РСЦ МВС у Вінницькій області від 23.05.2020 року (а.с.97, 114, 115, 152).

Крім того, із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.11.2004 року вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому на день смерті проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 , належить ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері останньої ОСОБА_4 (а.с.99).

Відтак, відповідно до вказаних вище та проаналізованих судом доказів, відповідачі, які не оформлювали спадкових прав після смерті ОСОБА_3 внаслідок відсутності спадкового майна, не можуть задовольнити вимоги кредитора на підставі ч.1 ст.1282 ЦК України і, відповідно, у них відсутні невиконані зобов`язання перед позивачем, у зв`язку із чим відсутній спір у цій справі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору у цій справі між позивачем та відповідачами.

Так, під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Таке роз`яснення поняття предмету спору викладено Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 року у справі №404/251/17.

Також, Верховний Суд звертає увагу на те, що прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань, або самими сторонами врегульовані спірні питання.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи…

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Оскільки суд встановив відсутність предмету спору у цій справі між позивачем та відповідачами, то заява представника позивача Савіхіної А.М. від 02.12.2020 року про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору через відсутність майна, на підставі якого можливе стягнення боргу боржника з відповідачів, яка надійшла пізніше її ж заяви від 25.11.2020 року, підлягає задоволенню, а провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат у випадку закриття провадження у справі.

Так, при зверненні з позовом до суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн., згідно з платіжними дорученнями від 03.12.2019 року №ІНВ93В2VХ1 в сумі 1921 грн. та від 23.01.2020 року №ВОJ63В2ТЕS в сумі 181 грн. (а.с.1, 2).

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній і касаційній інстанціях.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні в суд судовий збір в сумі 1921 грн. та 181 грн., а всього в сумі 2102 грн., підлягає поверненню АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно з п.1 Розділу І Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року за №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182, цей Порядок розроблено на виконання, в тому числі, статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 5 Розділу І вказаного Порядку встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) за судовим рішенням, яке набрало законної сили.… У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином..

Відповідно до п.3 Розділу І вказаного Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 10 Розділу І вказаного Порядку визначено, заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Частиною 5 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Країлом С.В. у відзиві ОСОБА_2 та у запереченні ОСОБА_2 на відповідь на відзив заявлено про безпідставність позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та про стягнення у зв`язку із цим із позивача на користь відповідача судових витрат в сукупності в розмірі 11760 грн. (а.с.83-84, 144-145, 103-106, 146-149).

Судом встановлено, що судові витрати відповідачем ОСОБА_2 у вказаному вище розмірі реально понесені, що підтверджується квитанціями (а.с.106, 149).

Разом з тим, вказані витрати не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача при закритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Так, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», встановивши спадкоємців боржника, перш ніж звернутися з позовом до суду, звертався із листами-претензіями до відповідачів (а.с.58, 59), що встановлено судом та проаналізовано вище.

Проте, відповідачі залишили листи-претензії позивача без належного реагування, а докази відсутності майна у спадкодавця ОСОБА_3 відповідачі та їх представник зібрали та надали до суду після відкриття провадження у цивільній справі судом.

Відтак, про відсутність майна спадкодавця, на підставі якого можливе стягнення боргу боржника з його спадкоємців, позивач дізнався у ході судового розгляду, у зв`язку із чим представник позивача 02.12.2020 року надіслав на електронну адресу суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Крім того, суд зауважує, що розрахунок витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 проведено представником на підставі ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який втратив чинність 15.12.2017 року, а також на підставі ст.84 ЦПК України, що стосується витребування доказів, тобто, є необґрунтованим.

Оскільки відповідачами не доведено безпідставності позовних вимог та необґрунтованих дій позивача, а також подано необґрунтований розрахунок витрат, то ці витрати на правничу допомогу ОСОБА_2 не підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст.4, 13, 133, п.2 ч.1 ст.255, ст.ст.256, 258, 260, 261, 274-279 ЦПК України, п.п.1, 5 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», суд

ухвалив:

Заяву представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Савіхіної Анастасії Миколаївни від 02.12.2020 року про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору задовольнити.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області повернути Акціонерному товариству комерційному банку «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») сплачений судовий збір за платіжними дорученнями від 03.12.2019 року №ІНВ93В2VХ1 в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня та від 23.01.2020 року №ВОJ63В2ТЕS в сумі 181 (сто вісімдесят одна) гривня, а всього в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні у справі №152/390/20 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Вимоги представника відповідача адвоката Країла Степана Васильовича про стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 11760 грн. залишити без задоволення.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Ухвала складена 03.12.2020 року.

Суддя: