Справа № 946/2246/20
Провадження № 2/946/2042/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, -
21.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 25.09.2020 року уточнив та просить: визнати дійсним договір № 5251 від 21.02.2000 року купівлі-продажу 3/14 часток житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 21.02.2000 року; встановити факт того, що об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , який зазначений в договорі № 5251 купівлі-продажу від 21 лютого 2000 року, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченому представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 21.02.2000 року, право власності за яким зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 лютого 2000 року за №51/І-42, являється 3/14 частинами домобудування з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/14 частки домобудування з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір № 5251 від 21.02.2000 року купівлі-продажу 3/14 часток житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 21.02.2000 року. Всі умови договору № 5251 від 21.02.2000 року виконані, з моменту укладення договору, позивач відкрито володіє та користується нерухомим майном, проте фактично являючись його власником, позивач позбавлений можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , був укладений договір № 5251 від 21.02.2000 року купівлі-продажу 3/14 часток житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 21.02.2000 року.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ізмаїльське МБТІ» №21924263 від 19.02.2009 року, вищевказане домобудування має адресу: АДРЕСА_2 .
Таким чином, встановлено факт того, що об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , який зазначений в договорі № 5251 купівлі-продажу від 21 лютого 2000 року, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченому представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 21.02.2000 року, право власності за яким зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 лютого 2000 року за №51/І-42, являється 3/14 частинами домобудування з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки № 654 від 15.06.2020 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником 3/14 часток домобудування з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований ОСОБА_1 , на підставі договору № 5251 від 21.02.2000 року купівлі-продажу 3/14 часток житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченим представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 21.02.2000 року.
Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 21.02.2000 року за № 5251. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивачі відкрито володіють та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року.
Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.
Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею».
Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/14 частки домобудування з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 47 ЦК УРСР (1963 року), суд,-
Визнати дійсним договір № 5251 від 21.02.2000 року купівлі-продажу 3/14 часток житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 21.02.2000 року.
Встановити факт того, що об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , який зазначений в договорі № 5251 купівлі-продажу від 21 лютого 2000 року, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченому представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 21.02.2000 року, право власності за яким зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 лютого 2000 року за №51/І-42, являється 3/14 частинами домобудування з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) право власності на 3/14 частки домобудування з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар