ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств, треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про стягнення майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств, треті особи: ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», про стягнення майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події.

В обґрунтування своїх позовних вимог, які уточнювались в ході розгляду справи, позивач посилається на те, що 20 червня 2017 року на вул. Набережна Перемоги в районі будинку № 392 (Соборний район) відбулась ДТП за участю автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який належить їй на праві власності і автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження. ДТП відбулась з вини водія ОСОБА_2 , який працює водієм в Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року. Позивач зазначає, що дійсний розмір завданої їй, внаслідок ДТП, майнової шкоди становить 104 057,05 грн. Однак, страховою компанією їй відшкодовано лише 21 813,61 грн., а тому, з огляду на положення ст. 1194 ЦК України, вона змушена звернутись до суду.

Просить стягнути з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 82 243,44 грн., яка є різницею між завданою їй матеріальною шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням, а також інфляційні збитки в сумі 16 777,66 грн., три проценти річних в сумі 5 096,80 грн., витрати на послуги експерта в сумі 1 000,00 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та компенсувати витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 82 243,44 грн. та 2 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с. 188-203/.

З таким рішенням, в частині часткового задоволення позовних вимог, не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю /а.с. 206-214/.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу частково задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 /а.с. № 6/.

Автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності відповідачу - Дніпропетровській обласнй спілці споживчих товариств /а.с.45/.

20 червня 2017 року по вул. Набережна Перемоги в районі будинку № 392 (Соборний район) сталася ДТП за участю автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , і автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 . Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року, яка набрала законної сили 24 липня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП за ст. 124 КУпАП. На підставі ст. 22 КУпАП його звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення /а.с. № 7/.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На день скоєння ДТП, 20 червня 2017 року, цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», яка виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 21 813, 44 грн. /а.с. № 81- 85/.

Звертаючись із позовною заявою позивач посилався на те, що відповідно до висновку експертного дослідження судового експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля складає визначена в сумі 104 057,05 грн., вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) - 51 200,60 грн. /а.с.10-15/.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не в повному обсязі відшкодовані матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем що належить відповідачу, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між розміром вартості відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням у сумі 82 243,44 грн.(104 057,05 грн. - 21 813, 44 грн.)

Однак, з таким рішенням суду погодитись не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на день скоєння ДТП, 20 червня 2017 року, цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», що підтверджується полісом № АК3463615 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 15 квітня 2017 року по 14 квітня 2018 року включно /а.с. 8/.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року.

Як вбачається з договору страхування № АК3463615, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн. /а.с.8/.

Звертаючись із позовною заявою, позивач зазначав, що розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля після ДТП становить 104 057,05 грн. та просить стягнути з відповідача суму 82 243,44 грн. Отже, заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди в більшій його частині покривається визначеним лімітом відповідальності страховика - ПрАТ "Страхова компанія «Страхова компанія «Юнівес».

Вказані умови договору страхування та наведені норми закону залишились поза увагою суду першої інстанції. Місцевий суд належним чином не встановив характер спірних правовідносин у даній справі, а тому дійшов помилкового висновку, що Дніпропетровська обласна спілка споживчих товариств є особою, яка має відповідати за позовом.

Всупереч вимогам ст. 51 ЦПК України ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» не були залучені до участі у справі в якості відповідача.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення спору.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції, в частині стягнення з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств вартості відновлюваного ремонту, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача 2 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Таким чином, рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП підлягає залишення без змін.

Отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи в задоволені позовних вимог щодо відшкодування вартості відновлюваного ремонту автомобіля витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 000 грн. не підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та часткове задоволення апеляційної скарги та керуючись нормами ст 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 640 грн., та з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 233 64 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року в частині стягнення з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 82 243,44 грн. - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на її користь майнову шкоду в розмірі 82 243,44 грн.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2019 року в частині розподілу судових витрат - скасувати.

Стягнути з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 640 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 233, 64 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров