КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м. Київ

Справа №757/62546/19-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/12547/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Бусик О.Л. 28 травня 2020 року в місті Києві, повний текст рішення виготовлений 08 червня 2020 року, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2019 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно отримані кошти в сумі 286996,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» суддя Конституційного Суду у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується у розмірі 50% винагороди судді Конституційного Суду.

У разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання судді Конституційного Суду у відставці з усієї суми винагороди судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

12 березня 2018 року відповідачу було проведено відповідний перерахунок з 01 січня 2018 року, однак для розрахунку розміру грошового утримання програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ автоматизовано було застосовано відсоток - 90%, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати.

Після приведення пенсійної справи у відповідність до норм Закону «Про Конституційний Суд України» було визначено вірний розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2018 року, який склав 82594 грн. Таким чином, відповідачу надміру було сплачено 286996,60 грн. Управлінням відповідачу було надіслано лист з пропозицією добровільно повернути надміру сплачені кошти, однак кошти повернуті не були, що свідчить про недобросовісність з боку набувача цих коштів.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю двох ключових умов відповідно до положень ст. 1215 ЦК України, за наявності яких можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме вказана помилка позивача не є рахунковою та відсутність недобросовісності з боку відповідача щодо повернення вказаних коштів.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідністю фактичним обставинам справи. Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 1215 ЦК України, оскільки до вказаних правовідносин мають застосовуватися положення ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи викладене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись в установленому процесуальним законом порядку.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження з копією апеляційної скарги, отже відповідач був обізнаний про розгляд справи апеляційним судом (а.с. 80). В подальшому відповідач повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному сайті суду. Враховуючи наведене та положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

12 березня 2018 року відповідачу було проведено відповідний перерахунок з 01 січня 2018 року. Представник позивача вказував, що для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді автоматизовано (програмою АСОПД/КОМТЕХ) було застосовано відсоток - 90%, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати.

З довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 вбачається, що станом на 01 січня 2018 року винагорода судді Конституційного Суду, яка нараховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 165188,00 грн (а.с. 12).

Відповідно до Довідки №167 про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії за період 01 січня 2018 року по 31 травня 2018 року, ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року до 31 травня 2018 року виплачено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в сумі 690719,70 грн, розмір надмірно нарахованої та виплаченої пенсії складає 286996,60 грн (а.с. 16).

В службовій записці від 04 червня 2018 року №69 зазначено, що провести коректний перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 01 січня 2018 року діючою версією АСОПД/КОМТЕХ неможливо, у зв`язку з чим начальник відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №1 просить начальника відділу контролю за додержанням законодавства з питань пенсійного забезпечення внести наступні зміни по базі перерахунків, а саме видалити загальний відсоток розрахунку утримання від заробітку 90% та прописати загальний відсоток розрахунку утримання від заробітку - 50%. Основний розмір утримання від середнього заробітку - 148669,20 видалити та прописати - 82594 грн (а.с. 15).

Управлінням відповідачу було надіслано лист з пропозицією добровільно повернути надміру сплачені кошти (а.с. 17,18). Однак кошти провернуті не були, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про Конституційний суд України» від 13 липня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного суду у відставці виплачують органи Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 27 вказаного закону, суддя Конституційного суду у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується у розмірі 50% винагороди судді Конституційного Суду.

У разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного утримання судді Конституційного Суду у відставці. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми винагороди судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

В силу ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Разом з цим, в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка».

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз'яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З наведених обставин справи вбачається, що виплата відповідачу підвищеного грошового утримання судді у відставці пов`язана з тим, що програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ автоматизовано було застосовано відсоток - 90% замість 50%, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при перерахунку грошового утримання судді, та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою, чи помилкою пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування (перерахування) пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій.

А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказану вище помилку, а саме автоматизоване застосування відсотку - 90%, не можна вважати рахунковою.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачу недостовірні дані під час нарахування (перерахунку) та виплати йому довічного грошового утримання судді. Тобто позивачем не доведено факту недобросовісності відповідача.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно застосував до вказаних правовідносин ст. 1215 ЦК України, відхиляються колегією суддів, оскільки до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають саме положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Тобто, вказана норма законодавства чітко встановлює обставини за наявності яких, майно набуте безпідставно поверненню не підлягає.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні в матеріалах справи докази і надав їм належну оцінку, у зв`язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду. Рішення суду першої інстанції його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Оскільки апеляційний суд відмовляє позивачу у задоволенні апеляційної скарги, то відсутні підстави передбачені ст. 141 ЦПК України для компенсації позивачеві судових витрат понесених на стадії апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 03 грудня 2020 року.