Справа № 487/6151/16-ц
Провадження № 2-др/487/11/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., за участю секретаря Оцабера М.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод в розпорядженні майном,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою про ухвалення додаткового рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод в розпорядженні майном.

Вказану заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2017 позовну заяву ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод в розпорядженні майном задоволено частково.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2017 року стягнуто з Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 458,00 гривень.

У зв`язку зі зміною назви відділу, а саме Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Одеса), просить ухвалити додаткове рішення по справі.

Питання про ухвалення додаткового рішення суд вирішував за відсутності сторін на підставі ч.4 ст. 270 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та справи № 487/6151/16-ц судом встановлено наступне.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод в розпорядженні майном задоволено частково, а саме: скасовано арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, накладений постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 18.07.2013 року по виконавчому провадженню №38253930 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та стягнуто з Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 458,00 гривень, в іншій частині позову відмовлено.

09.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі, в якій просив змінити Заводський відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Одеса).

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК України, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.

Отже, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

На даний час питання щодо ухвалення додаткового рішення врегульовано ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За такого, задовлення заяви ОСОБА_1 призведе до зміни судового рішення, що не передбачено діючим законодавством.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 270, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод в розпорядженні майном - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.Г. Нікітін