Єдиний унікальний номер справи 333/5063/14-ц
Номер провадження 2/333/376/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Стоматова Е.Г.

за участі секретаря судового засідання Курочкіної І.С.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Барчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу № 3333/5063/14-ц в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1-Д) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

20.06.2014 року, позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.12.2009 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком є договір.

На протязі строку дії договору кредиту відповідач постійно порушував умови договору, кредит та проценти за користування кредитом сплачував не в строк і не повністю.

Оскільки відповідач допустив однобічну відмову від виконання зобов`язань, чим істотно порушив умови кредитної угоди, що станом на 28.05.2014 року заборгованість по кредитному договору № б/н від 29.12.2009 року в загальному розмірі становить 15 322 гривень 51 копійок, яка складається з: 8 492 гривень 38 копійок заборгованість за кредитом; 4 807 гривень 63 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1 054 гривні 76 копійок заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно умов кредитного договору: 500 гривень штраф (фіксована частина); - 717 гривень 74 копійки штраф (процентна складова).

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 15 322 гривень 51 копійок та, крім того, судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

24 липня 2013 року заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя позовні вимоги були задоволено повністю (а.с.36).

15 липня 2020 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення (42-45).

10 серпня 2020 року від представника позивача через електрону пошту надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення (а.с.88-96).

21 вересня 2020 року ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя заочне рішення по даній цивільній справі скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників процесу (а.с.128-129).

08 жовтня 2020 року від представника відповідача надійшла відповідь на відзив (а.с. 132-133).

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязы також підтримав доводи наведені в обґрунтування позову.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Зазначив в письмових поясненнях, що в наданій позивачем копії анкети-заяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: зокрема, документ не містить відображення волевиявлення відповідача щодо процентної ставки, умови підвищення процентної ставки. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.12.2009 року, посилався на Тарифи обслуговування кредитних карт та Умови та правила надання банківських послуг, розміщених на сайті:www.privatbank.com.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України, вважає, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивачем не надано підтвердження, що саме ці тарифи та Умови і правила надання банківських послуг розумів відповідача, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до вказаних Умов та Правил, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови про розмір і порядок сплати процентів за користування кредитними коштами. Тому у частині позивних вимог банку щодо стягнення заборгованості по процентам та комісії передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафів, просив відмовити у задоволенні цих вимог. Крім того, заявив про застосування до позовних вимог Банку строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8250 гриень 00 копійкок. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві зазначені персональні дані відповідача, виявлено ним бажання отримати платіжну карту «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» разом з наданням згоди з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Також обумовлені умови щодо розміру процентної ставки по кредиту, яка становить 3% в місяць на остаток заборгованості.

Представник відповідача під час розгляду справи не заперечував факту укладання з позивачем кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем.

До кредитного договору банк додав Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять відомостей щодо ознайомлення відповідача з ними та під час підписання ним договору про приєднання саме до цих Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за договором №б/н від 29.12.2009 року станом на 28.05.2014 року становить 15 322 гривні 51 копійку, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 8 492 гривні 38 копійкок, заборгованості по процентам за користування кредитом 4 807 гривні 63 копійкок, заборгованості за пенею та комісією 1 054 гривні 76 копійкок, а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 250 гривень 00 копійкок, штрафу (процентна складова) 717 гриень 74 копійкок.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» б/н, банк повідомив суд про те, що за умовами кредитного договору №б/н ОСОБА_2 було видано кредитні картки: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 зі строком дії пере випущеної картки до останнього дня 01.2016 року.

Згідно виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_2 активно користувався наданими йому кредитними картками (зняття кредитних коштів через банкомат, оплата товарів, поповнення рахунку тощо).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлена від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розроблюються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений».

Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.

У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.

Конструкція договору приєднання, викладена у ч.1 ст.634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.

У законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1 та 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, комісію та штраф.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.12.2009 року, позивач посилався на Умови та Правил надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку розміщених на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

У заяві позичальника від 29.12.2009 року визначена базова процентна ставка в розмірі 3% в місяць на остаток заборгованості. Умов щодо підстав та порядку її зміни анкета-заява не містить.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомлювався та погоджувався з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Посилання позивача на те, що відповідач підписуючи анкету-заяву визнав Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку розміщених на сайті: www.privatbank.ua (якими передбачено зміна Тарифу, процентної ставки тощо), є складовою кредитного договору не узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) про те, що умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.12.2009 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (червень 2014 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст.129 Конституції України), що передбачено і ст.12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що стороною відповідача по справі клопотань про призначення судово-бухгалтерської експертизи не заявлялось, а тому суд при розгляді справи буде опиратись на докази, що знаходяться в матеріалах справи.

За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи наведене, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, оскільки вони не підписані та не визнаються позичальником.

Суд вважає, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг які не підписані відповідачем, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.12.2009 року шляхом підписання заяви-анкети, а тому наявні підстави вважати, що сторонами обумовлені тільки ті умови, що містяться в анкеті-заяві.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтями ст.ст.257-258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за кредитними коштами в розмірі 3% на суму залишку заборгованості за кредитом

Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Встановивши наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості перед позивачем, суд вважає, що заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8 492 гривні 38 копійкок, яка утворилась внаслідок часткового виконання взятих ОСОБА_2 кредитних зобов`язань за договором б/н від 29.12.2009 року. Оскільки відповідачем не оспорюється розмір цієї заборгованості, то вона підлягає стягненню у судовому порядку.

Також, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитними коштами.

Перевіряючи розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, суд виходить з наступного.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 28.05.2014 року у відповідача існувала заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4 807 гривні 63 копійкок.

Згідно із позовною заявою та позицією позивача, за користування кредитом ОСОБА_2 була встановлена процентна ставка в розмірі 3% на місяць, що дорівнює 36,00% на рік (12 місяців х 3%).

Згідно ч.4 ст.1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки, кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку, відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі №6-2315цс16 та від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17 боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, вважається, що Клієнт прийняв нові умови.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за вказаним кредитним договором відповідач ОСОБА_2 має заборгованість перед позивачем АТ КБ «Приватбанк» по процентам за користування кредитом у розмірі 4 807 гривні 63 копійки.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 8 492 гривні 38 копійкок, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4 807 гривні 63 копійки, а всього 13 300 гривень 01 копійка є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, комісії та штрафів суд зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст.610, п.3 ч.1 ст.611 ЦПК України). Суд не приймає доводи позову, що розміру штрафів встановлених в Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах оскільки в розрахунок вже включає в себе пеню, яка є неустойкою за прострочення сплати кредиту, однак законодавство України не передбачає стягнення додаткових штрафів за прострочення умов договору окрім пені.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 211 гривень 44 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 527, 530, 536, 610, 611, 623, 629, 634, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1-Д) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, будинок 50, , рах. № НОМЕР_4 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.12.2009 року у розмірі: 13 300 гривень 01 копійку, яка складається з 8 492 гривень 38 копійок (вісім тисяч чотириста дев`яносто дві гривні тридцять вісім копійок) - заборгованості за тілом кредиту та 4 807 гривень 63 копійки (чотири тисячі вісімсот сім гривень шістдесят три копійки) заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, будинок 50, код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_4 , МФО 305299) витрати по сплаті судового збору у розмірі 211 гривень 44 копійок (двісті одинадцять гривень сорок чотири копійки).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г. Стоматов