У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2020 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Шалота К.В., ознайомившись з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн» про забезпечення позову у цивільній справі №296/10109/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ЗАЯВИ

1.1. 01.12.2020 до Корольовського районного суду м.Житомира надішов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн» (далі також - позивач) до ОСОБА_1 (далі також відповідач), у якому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 120837 грн. 62 коп., яка складається з 42 443 грн. 92 коп. три проценти річних та 78393 грн. 70 коп. інфляційні збитки від неповернутої суми заборгованості.

1.2. Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

1.3. Подана заява обґрунтовувалась тим, що відповідачем подано до Корольовського районного суду м. Житомира позов про визнання недійсним договору відступлення, за яким до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №333/МК/2007-840. Посилаючись на те, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує ризик відчуження майна, яке знаходиться у власності відповідача, що в подальшому може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також враховуючи, що відповідач зверталась до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом заборони позивачу вчиняти дії, спрямовані на набуття в позасудовий спосіб права власності на зазначену квартиру, позивач вказував на існування необхідності у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину вказаної квартири.

ІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

2.1. Відповідно до частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

2.2. Згідно із частиною третьою статті 150 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

2.3. Відповідно до частини першої статті 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема у спосіб накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

2.4. За змістом частини першої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

ІІІ. РОЗ"ЯСНЕННЯ ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ

3.1. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9 надані роз`яснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

ІV. МОТИВИ СУДУ

4.1. Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за прострочення виконання грошового зобов"язання на підставі статті 625 ЦК України у розмірі 120 837 грн. 62 коп. (трьох процентів річних та інфляційних збитків).

4.2. У поданій заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на 1/2 частину спірної квартири АДРЕСА_1 та вказує, що у випадку невжиття такого заходу може бути утрудненим подальше виконання рішення суду у справі.

4.3. Суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

4.4. При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в разі невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачеві розпоряджатися певним майном чи здійснювати певні дії.

4.5. Із наявного в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2001 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дердавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта від 26.11.2020 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки кожному.

4.6. При цьому, вказана квартира перебуває під обтяженнями за №2512590, №8785137, №10387518 та №12357184, зокрема, на підставі договору іпотеки від 19.10.2005 та під арештом на підставі постанов державних виконавців Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ від 09.06.2009, від 20.10.2010 та від 04.04.2012 щодо власника ОСОБА_1 .

4.7. Враховуючи наявність ряду зареєстрованих в Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна обтяжень, накладених на квартиру АДРЕСА_1 , суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про існування будь-якого ризику щодо можливого відчуження відповідачем вказаного нерухомого майна з метою уникнення виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24.05.2011 у майбутньому.

4.8. Крім того, суд вважає юридично неспроможними посилання представника позивача на невиконання відповідачем рішення Корольовського районного суду м. Житомира у справі №2-230/11 у розмірі 471 116,36 грн як підставу для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу, оскільки інститут вжиття заходів забезпечення покликаний запобігти загрозі невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у конкретній справі, що розглядається судом, а не з метою забезпечення виконання судового рішення, ухваленого у іншій справі, що є неприпустимим.

4.9. Також не заслуговують на увагу доводи представника позивача про необхідність накладення арешту на частку в праві власності відповідача на квартиру через те, що остання зверталась до суду з заявою про забезпечення позову у справі №296/7511/20, шляхом заборони позивачу вчиняти дії, спрямовані на набуття в позасудовий спосіб права власності на зазначену квартиру, оскільки звернення сторони з відповідною заявою є формою реалізації її процесуальних прав, передбачених законом з урахуванням предмету відповідного спору та жодним чином не може свідчити про існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову у даній справі.

4.10. За таких обставин суддя дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить відповідачу, слід відмовити.

Керуючись статтями 149-153, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн» про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі №296/10109/20.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя К. В. Шалота