ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9365/20 Справа № 215/2959/20 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/2959/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року, яка ухвалена суддею Коноваленком М.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 03.09.1994 року. За час шлюбу у них народилися двоє дітей, які на теперішній час повнолітні. Відносини з відповідачкою з часом погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Спільного господарства та спільного бюджету не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутнє взаєморозуміння, оскільки відповідачка має протилежні погляди на шлюб, сім`ю та взаємні обов`язки. Стверджує, що примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року надано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шестимісячний строк для примирення. Провадження по справі зупинено до 09.00 години 06 квітня 2021 року.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її у апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що, надаючи сторонам термін на примирення, суд першої інстанції не врахував, що він вже тривалий час не проживає з відповідачкою, не підтримує дружніх відносин, вона проживає за межами міста, а він разом з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб до Нового року, у місті Кривому Розі. Шлюб існує формально, а збереження шлюбу не відповідає його інтересам. Вважає, грубим порушенням норм законодавства той факт, що суд першої інстанції надав строк на примирення без особистих пояснень відповідачки, з наданням обґрунтування такої вимоги, а на підставі її письмової заяви.

Вважає, що у сулу першої інстанції були відсутні підстави для ухвалення оскаржуваною ухвали, адже дітей неповнолітніх вони не мають, з часу звернення до суду минуло майже півроку, та за цей час вони так і не примирились, позивач бажає зареєструвати шлюб з іншою жінкою.

Просить скасувати ухвалу суду стосовно зупинення провадження у справі та направити справу для подальшого розгляду, оскільки надання строку на примирення нерозривно пов`язане з питанням про зупинення провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03.09.1994 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 459 ( а.с. 30).

За час шлюбу у них народилися двоє дітей, які на теперішній час повнолітні.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про його розірвання 19 травня 2020 року.

Відповідачка ОСОБА_2 06 жовтня 2020 року вернулась до суду з заявою, в якій просила надати суд максимальний строк для примирення, оскільки вони знаходяться в шлюбу тривалий час і вона бажає зберегти сім`ю ( а.с.24).

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з відсутності згоди дружини на розірвання шлюбу та її намірами на збереження сім`ї, що відповідає нормі ст. 111 СК України та ч.7 ст. 240 ЦПК України. Строк для примирення є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, відповідно до п.4 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Згідно п.14 ч.1 ст. 353 ЦПК України до ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, відносяться ухвали про зупинення провадження у справі.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч.2 ст. 353 ЦПК України).

За змістом ст. 353 ЦПК України, оскаржувана ухвала переглядається в апеляційному порядку лише в частині зупинення провадження. Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати висновок щодо обґрунтованості та доцільності строку заходів для примирення подружжя, визначених ст. 111 СК України та ч.7 ст. 240 ЦПК України.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Пунктом 4 частини 1статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 ч.1 ст. 251 цього Кодексу,- до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Отже, у разі, якщо суд приходить до висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, він відповідно до імперативної вказівки п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі. Строк, на який зупинене провадження судом першої інстанції, не перевищує загальний строк, встановлений ч.7 ст.240 ЦПК України.

Таким чином, при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі, суд дотримався вимог цивільного процесуального законодавства.

Крім того, відповідно до положень статті 111 СК України, суд має вживати заходи щодо примирення подружжя, та одним з заходів є надання подружжю строку для примирення.

Питання про визначення строку для примирення законодавчо не врегульовано певними критеріями, якими слід керуватись суду.

А тому, сторони, у випадку необхідності, можуть просити суд збільшити цей строк, надавши відповідні докази, що примирення є можливим, або застосувати новий строк для примирення в межах максимального, передбаченого законом, з урахуванням вже наданого.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зупинити провадження на період наданого сторонам строку на примирення.

Доводи апеляційної скарги про те, що при наданні сторонам строку для примирення суд не врахував обставини, якими позивач обґрунтовував позов, а саме фактичне створення нової сім`ї, що ухвала суду прийнята без урахування положень СК України, згідно яких сім`я ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування не допускається, що дітей неповнолітніх вони не мають, з часу звернення до суду минуло майже півроку, та за цей час вони так і не примирились, позивач бажає зареєструвати шлюб з іншою жінкою, не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування ухвали суду, так як оскаржувана ухвала, згідно положень ст. 353 ЦПК України, підлягає оскарженню тільки в межах перевірки дотримання судом правил зупинення провадження у справі, а не з будь яких інших підстав.

Ухвала суду в частині надання сторонам строку для примирення як така, що не передбачена ст. 353 ЦПК України, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, тому не згода позивача з ухвалою суду в цій частині, може бути включена позивачем в апеляційну скаргу на рішення суду, якщо він буде з ним не згоден.

За таких обставин колегія суддів не вважає можливим робити аналіз доводам апеляційної скарги щодо не згоди позивача з ухвалою суду в частині задоволення клопотання відповідачки про надання сторонами строку для примирення та визначення терміну такого строку, оскільки вирішення даних питань виходить за межі обґрунтованості зупинення провадження у справі.

Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому, в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до положень ст. 389 ч.1 п.2 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: