КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9655/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2020 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду міста Київ від 19 листопада 2019 року

та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду міста Київ від 19 листопада 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 27 лютого 2019 року в сумі 75 258,10 грн., 3% річних за період з 01.06.2019 року по 09.09.2019 року у розмірі 618,55 грн. та проценти на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 27.01.2019 р. по 01.06.2019 року у розмірі 4676,28 грн.;

заборгованість за договором позики від 15.03.2019 року в сумі 50 172,07 грн., 3% річних за період з 15.07.2019 року по 09.09.2019 року у розмірі 230,92 грн. та 3% на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 15.03.2019 р. по 15.07.2019 року у розмірі 2987,77 грн.;

заборгованість за договором позики від 02.07.2019 року в сумі 75 258,10 грн., 3% річних за період з 01.09.2019 року по 09.09.2019 року у розмірі 49,48 грн. та проценти на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 2.07.2019 р. по 01.09.2019 року у розмірі 2190,98 грн.;

заборгованість за договором позики від 28.03.2019 р. в сумі 125 430,17 грн. та 3% річних за період з 15.07.2019 року по 09.09.2019 року складає 577,32 грн. та 3% річних на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 28.03.2019 р. по 15.07.2019 р. у розмірі 6652,97 грн.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 605, 02 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400, 00 грн.

Зобов`язано УДКСУ в Оболонському районі м. Києва повернути ОСОБА_2 помилково сплачену ним суму судового збору у розмірі 3 605, 02 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року та ухвалити новерішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року та залишити без розгляду заяву представника позивача ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правову допомогу по даній справі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, жодних доказів на підтвердження своєї хвороби суду не надав, свого представника до суду не направив, тому судова колегія вважає причину його неявки в судове засідання неповажною.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 27 лютого 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем власноруч складено розписку, згідно якої відповідач ОСОБА_2 27 лютого 2019 року позичив позивачу 3 000, 00 дол.США з кінцевим терміном повернення до 01 червня 2019 року.

Станом на 09 вересня 2019 року за офіційним курсом НБУ 100 доларів США складало 2508, 6035 гри. Станом на 09 вересня 2019 року 3 000, 00 дол. США по офіційному курсу НБУ складало 75 258,10 грн.

15 березня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, на підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем власноруч складено розписку, за умовами якої відповідачем 15 березня 2019 року позичено у позивача 2 000, 00 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 15 липня 2019 року.

Станом на 09 вересня 2019 року по офіційному курсу НБУ 100 доларів США складало 2508,6035 грн. Станом па 09 вересня 2019 року 2 000, 00 дол. США складало 50 172, 07 грн.

2 липня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, на підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем власноруч складено розписку, за умовами якої відповідачем 02 липня 2019 року позичено у позивача 3 000, 00 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 01 вересня 2019 року.

Станом на 09 вересня 2019 року по офіційному курсу НБУ 100 дол.США складало 2508,6035 грн.

Станом на 09 вересня 2019 року 3 000, 00 дол.США по офіційному курсу НБУ складало 75258, 10 грн.

28 березня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, на підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем власноруч складено розписку, за умовами якої відповідачем 28 березня 2019 року позичено у позивача 5 000, 00 дол США, з кінцевим терміном повернення до 15 липня 2019 року.

Станом на 09 вересня 2019 року по офіційному курсу НБУ 100 дол.США складало 2508,6035 грн. Станом на 09 вересня 2019 року 5 000, 00 дол. США складало 125 430, 175 грн.

Так, обґрунтовуючи позов, позивач, зокрема зазначав, що відповідач уникає сплати боргу, жодної отриманої суми позики до зазначених у розписках граничних датах не повернув, що він, позивач, неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути позичені грошові кошти, однак останнім борги за договорами позики не повернуто. Тим самим, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договорами позики.

Такі доводи позивач є слушними.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 201 7 року у справі № 6-1662цс17.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинені у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право у встановленому порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 виклав правовий висновок, відповідно до якого за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд першої інстанції правильно вважав, що даній справі між сторонами виникли договірні правовідносини за договорами позики, що внаслідок порушення позичальником умов таких договорів за ним утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Так, відповідно до ст.1048 України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки, вищевказаними договорами позики не встановлено розмір процентів, то їх слід визначати на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір процентів до договору позики від 27 лютого 2019 року становить 186, 41 дол. США, що за курсом НБУ на 09 вересня 2019 року становить 4 676, 28 грн.;

сума процентів, що підлягає стягненню за договором позики від 15 березня 2019 року складала 119, 12 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 2 987, 77 грн.;

сума процентів, що підлягає стягненню за договором позики від 02 липня 2019 року складає 87,36 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 2 190, 98 грн.;

сума процентів, що підлягає стягненню за договором позики від 28 березня 2019 року складає 265, 75 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 6 652, 97 грн.;

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума 3% річних від простроченої суми боргу за договором позики від 27 лютого 2019 року за період з 01 червня 2019 року по 09 вересня 2019 року складає 618, 55 грн.;

сума 3 % річних від простроченої суми боргу за договором позики від 15 березня 2019 року за період з 15 липня 2019 року по 09 вересня 2019 року складає 230, 92 грн.;

сума 3 % річних від простроченої суми боргу за договором позики від 28 березня 2019 року за період з 15 липня 201 9 року по 09 вересня 2019 року складає 577, 32 грн.;

сума 3 % річних від простроченої суми боргу за договором позики від 02 липня 2019 року за період з 01 вересня 2019 року по 09 вересня 2019 року складає 49, 48 грн.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам. Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 605, 02 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400, 00 грн., а також зобов`язано УДКСУ в Оболонському районі м. Києва повернути ОСОБА_2 помилково сплачену ним суму судового збору у розмірі 3 605, 02 грн.

Постановлюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді даної справи позивачем були понесені судові витрати, а саме судовий збій та витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки, сума судового збору 3605,02 грн. була сплачена на неналежний рахунок, тобто зайво сплачене сума, то суд правильно вважав, що ця сума підлягає поверненню особі, яка її сплатила.

Крім того, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу, які як вірно вважав суд є доведеними відповідними доказами, а тому відповідно до вимог ст.ст.133,137,141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Тому, судова колегія вважає, що додаткове рішення також є законним і обґрунтованим.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування судових рішень суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 19 листопада 2019 р. та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 19 листопада 2019 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 11грудня 2019 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 2.12.2020 р.

Головуючий :

Судді :