Постанова

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 465/10636/13-ц

провадження № 61-14434св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду

м. Львова від 15 травня 2020 року у складі судді Марків Ю. С. та постанову Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Левика Я. А., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду

з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа - Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання договору удаваним та стягнення суми збитків.

Справа неодноразово слухалась судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області

від 05 лютого 2016 року та постановою Верховного Суду від 26 вересня

2018 року, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано удаваним договір доручення, який було укладено

між ОСОБА_3 , в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_1

й ОСОБА_2 , з видачею довіреності від 18 жовтня 2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т. Л. та зареєстрованої у реєстрі за № 8294, якою у порядку передоручення, уповноважено ОСОБА_1 або Дмитрука Ю. М. представляти інтереси ОСОБА_3 в правочині з питань експлуатації, розпорядження належного йому автомобіля «Хонда Аккорд», 1993 року випуску.

Визнано, що між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_3 ,

та ОСОБА_1 й ОСОБА_2 фактично укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Хонда-Аккорд», 1993 року випуску.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того,

що отримуючи від ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 , доручення на розпорядження автомобілем, сторони фактично уклали договір купівлі-продажу, що не заперечувалось ними. Оскільки ОСОБА_3

не був власником автомобіля, то не мав права розпоряджатись ним,

що є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним. Тому

з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума коштів, отриманих ним

від продажу автомобіля.

У липні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , третя особа - Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання договору удаваним та стягнення суми збитків.

Заява мотивована тим, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року ґрунтується на рішенні Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2011 року у справі № 2-321/11

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання незаконною біржової угоди та встановлення права власності на автомобіль, яким було визнано недійсною біржову угоду від 27 грудня 2003 року № АЛ-017307, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про купівлю-продаж автомобіля «Хонда Аккорд», 1993 року, і встановлено за ОСОБА_5 право власності

на вказаний автомобіль.

Проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 21 червня 2017 року було скасовано рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2016 року

та рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області

від 15 червня 2011 року, а справу № 2-321/11 про визнання недійсною біржової угоди передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду вказаної справи ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_5 про визнання незаконною біржової угоди та встановлення права власності на автомобіль залишено без розгляду.

Вважав, що оскільки рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2011 року у справі № 2-321/11, яке було підставою для ухвалення судового рішення у зазначеній справі скасовано, тому є підстави для перегляду такого рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин, ОСОБА_3 просив суд: поновити строк на звернення із заявою про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова

від 16 вересня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, як такий, що пропущений з поважних причин; задовольнити його заяву про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року

у зв`язку з нововиявленими обставинами, скасувати указане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договору удаваним

та стягнення суми збитків.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2020 року

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку

на звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року відмовлено.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд

за нововиявленими обставинами рішення Франківського районного суду

м. Львова від 16 вересня 2015 року закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року

за нововиявленими обставинами подана заявником з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 424 ЦПК України, а клопотання заявника щодо поновлення такого строку не містило обґрунтованих підстав для його поновлення, тому, як вважав суд першої інстанції, провадження у цій справі було помилково відкрито, у зв`язку із чим підлягало закриттю.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2020 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження

у справі, яке було помилково відкрите, оскільки заява про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року

за нововиявленими обставинами подана заявником з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 424 ЦПК України, а клопотання заявника щодо поновлення такого строку не містило обґрунтованих підстав для його поновлення.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій й передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої

та апеляційної інстанцій прийняті із порушенням норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Зазначав, що разом із заявою про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами він подавав до суду першої інстанції клопотання про поновлення строку для подачі цієї заяви, який, як він вважав, був пропущений з поважних причин, яка ухвалою Франківського районного суду м. Львова

від 26 липня 2020 року була прийнята до розгляду та за якою було відкрито провадження та призначено її до розгляду по суті.

При цьому у мотивувальній частині вказаної ухвали було зазначено, що ним під час звернення до суду із заявою про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами було дотримано вимоги статті 426 ЦПК України, а також було зазначено про відсутність підстав для залишення цієї заяви без руху, повернення її чи відмови у відкритті провадження.

Проте майже як через рік провадження у справі, яке помилково відкрите,

як вважали суди попередніх інстанцій, було закрито, оскільки заява про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами подана заявником з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 424 ЦПК України,

а клопотання заявника щодо поновлення такого строку не містило обґрунтованих підстав для його поновлення.

Вважав, що нормами ЦПК України не передбачено право суду на стадії розгляду справи по суті вирішувати питання щодо поновлення строку

на подачу заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано зазначену цивільну справу

із Франківського районного суду м. Львова.

У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Франківського районного суду

м. Львова від 16 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3

та ОСОБА_4 , третя особа - Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України

у львівській області, про визнання договору удаваним та стягнення суми збитків призначено до розгляду.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня

2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції

до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень статті 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили,

а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Частиною другою вказаної статті визначено перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, якими є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається

із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Аналогічні норми містилися у статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній

на час ухвалення рішення суду про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами якого у липні 2019 року звернувся ОСОБА_3 ).

Пунктом 3 частини першої статті 424 ЦПК України встановлено, що з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами учасниками справи може бути подано протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Аналогічні норми містилися у статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній

на час ухвалення рішення суду про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами якого у липні 2019 року звернувся ОСОБА_3 ).

Закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що заява про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами подана заявником з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 424 ЦПК України,

а клопотання заявника щодо поновлення такого строку не містило обґрунтованих підстав для його поновлення, тому провадження у цій справі було помилково відкрито.

Проте з таким висновком Верховний Суд не може погодитися, виходячи

із наступного.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Франківського районного суду міста Львова від 16 вересня 2015 року було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали заява подана і оформлена

з додержанням вимог, передбачених статтею 426 ЦПК України, підлягає розглядові у судах загальної юрисдикції та підсудна Франківському районному суду м. Львова. Підстави визначені статтями 185-186 ЦПК України, для залишення заяви без руху, повернення заяви чи відмови

у відкритті відсутні (а. с. 123 т. 3).

Справа за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року за нововиявленими обставинами неодноразово призначалася до розгляду судом першої інстанції на 15 серпня 2019 року, 11 жовтня 2019 року, 11 грудня 2019 року, 28 січня 2020 року, 30 січня 2020 року24 лютого 2020 року, 04 березня 2020 року,

18 березня 2020 року та 15 травня 2020 року (а. с. 123, 131, 147, 162, 164, 263, 277-279, 285, 287 т. 3).

Статтею 426 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми та змісту заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною другою статті 427 ЦПК України передбачено, що протягом п`яти днів після надходження заяви про перегляд судового рішення

за нововиявленими обставинами до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Статтею 429 ЦПК України встановлено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження

у справі або залишити позов без розгляду.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те,

що відповідність заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вимогам статей 424, 426 ЦПК України суддя перевіряє протягом п`яти днів після надходження цієї заяви до суду та вирішує питання щодо відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»

(що регулює схожі за своїм змістом правовідносини), визначений абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами,

є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 73 ЦПК України. При цьому строк обчислюється

з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення. Відповідно до частини другої статті 362 ЦПК України днем відкриття нововиявлених обставин, передбачених пунктом 1 частини другої

статті 361 ЦПК України, є день, коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин. Якщо заяву подано після закінчення визначеного абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України строку і відсутнє клопотання про його поновлення або в поновленні пропущеного строку для подання заяви буде відмовлено, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, яка може бути оскаржена. Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і заява про перегляд такого судового рішення (у разі поновлення пропущеного строку) розглядаються у різних судових засіданнях, оскільки при їх розгляді доведенню й дослідженню підлягають різні обставини, крім того, докази на їх підтвердження є різними . Встановлений абзацом 2 частини першої

статті 362 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку

є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку

з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Таким чином суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, у той час судом наведено вимоги закону та роз`яснення пленуму про залишення заяв про перегляд, за відсутності підстав для поновлення зазначеного процесуального строку, - без розгляду, що залишає особі право звернутися до суду з заявами про перегляд за наявності інших підстав для поновлення такого строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються

у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал (постанов) суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню

у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд

є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник

у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2020 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року скасувати, справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович