КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 361/2114/20

номер провадження: 22-ц/824/10237/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.М.,

за участю секретаря - Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року у складі судді Василишина В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що з 31 січня 2015 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказувала, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося через протилежність поглядів на шлюб та відсутність взаєморозуміння, укладений між ними шлюб суперечить її інтересам та носить лише формальний характер.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_2 просила розірвати шлюбу між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований 31 січня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 155.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 й ОСОБА_2 , зареєстрований 31 січня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 155.

Шлюб визнано припиненим у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що сторони не ведуть спільного господарства, подружніх відносин не підтримують, наміру до примирення не заявили, продовжувати спільне життя не бажають, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Враховуючи наведене, а також визнання відповідачем позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов А.М.подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції у порушення вимог чинного законодавства формально вирішив спір, не з`ясував фактичних відносин між сторонами, причину звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд не врахував наявність у сторін малолітніх дітей та не вжив заходів для примирення подружжя. Вказує, що відповідач не бажає розривати шлюб із позивачем ОСОБА_2 , клопотання у суді першої інстанції було написано ним в стані афекту, не розуміючи значення своїх дій та у зв`язку з незабезпеченням себе професійною правничою допомогою, що унеможливило належним чином розібратися в нормах законодавства та наслідків їх застосування.

Позивач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 155. Прізвище після одруження: чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_2 .

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

При апеляційному розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 заперечує проти розірвання шлюбу, що підтверджується її письмовою заявою.

Крім того, відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр №1 Дарницького району міста Києва» від 17 листопада 2020 року позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в акушерсько - гінекологічному відділені цього підприємства з 04 листопада 2020 року як вагітна строком 13-14 тижнів, що не заперечується відповідачем.

Враховуючи встановлені обставини, які свідчать про те, що позивач та відповідач у справі не бажають припинення шлюбних відносин, мають на утриманні двох неповнолітніх дітей, позивач є вагітною та їх спільне життя і збереження шлюбу не суперечить інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей, колегія суддів приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є необгрунтований.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ч.1 ст.182 СК України та наведених вище роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, розглянув справу без участі сторін, не з`ясував їх фактичних взаємин, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, не встановив чи відповідають подані ними письмові заяви про розірвання шлюбу їх дійсній волі та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: