Провадження № 2-о/947/34/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу по заяві ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 з метою припинення домашнього насильства , -

ВСТАНОВИВ:

До суду 27.12.2019 року звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу строком на шість місяців обмежувального припису у вигляді заборони ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ( перебування ) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: спеціалізованої загальноосвітньої школи АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ; місяця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 та контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; не заважати поверненню особистих речей ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник у телефонному режимі повідомила про те, що не прийде на розгляд справи, а за номером телефону, зазначеного заявником як номер заінтересованої особи були направлені СМС повідомлення про час і місце розгляду справи, однак до судового засідання ОСОБА_2 не з`явився.

Як вбачається із змісту заяви ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 20.02.2010 року , та мають від шлюбу неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_4 , а за змістом заяви зазначено, що подружжя та син останні дев`ять років проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Між подружжями погіршились відносини, у зв`язку із чим вони почали проживати окремо, а дитина залишилась проживати із матерію. Як вбачається із наданих в якості доказів скрін-знімках з екрану мобільного пристрою - з боку ОСОБА_2 на адресу заявника надходили повідомлення про намагання викласти у загальну доступність соціальних мереж особисті ( інтимні ) фото та відео зображення заявниці та погрози фізичним насильством а також образи. Зміст даних повідомлень свідчить про те, що підставою для таких дій ОСОБА_2 вважає відсутність відповідей на його дзвінки та неможливість спілкування з дитиною.

Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України врегульовано розгляд заяв про видачу обмежувального припису. Так вимогами статті 350- 5 ЦПК України визначено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні ( ч.1 ст. 350-6 ЦПК України).

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Зазначені правові положення, щодо застосування певних норм права до спірних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2018 року по справі № 756/2072/18, та у відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В даному випадку суд приходить до висновку що сама по собі конфліктна ситуація пов`язана з припиненням сімейних відносин та окремим проживанням як подружжя так і дитини ( окремо від батька).

Суд звертає увагу, що перебування у шлюбі є правом а не обов`язком, тому у випадку суттєвих непорозумінь між подружжям, це може бути підставою для розірвання шлюбу у судовому порядку, з визначенням місця проживання дитини з одним із батьків.

Однак, будь яки конфліктні відносини, яки повинні бути вирішені шляхом домовленості або, у випадку неможливості домовленості, у судовому порядку не можуть бути вирішуватись шляхом погроз приниження, образ або фізичним насильством.

Суд розуміє, що надані відображення переписки є лише часткою від загальної переписки та спілкування та не відображає всі обставини, яки виникли між подружжям і батьками, однак і вони свідчать про наявність погроз, що розцінюється судом як психологічне насильство у вигляді погроз приниження і фізичного насильства а також образ, яки спрямовані на обмеження волевиявлення особи.

Таким чином суд вважає доведеним факт домашнього насильства з боку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 у вигляді психологічного насильства, яке потребує обмежувального припису для запобігання у подальшому виконання вищезазначених погроз.

Одночасно судом приймається до уваги що заява про надання обмежувального припису подана у відповідності до вимог ст. 350-1 ЦПК України за місцем проживання (перебування ) особи до Київського району м. Одеси а також зі змісту переписки вбачається постійне проживання заявниці та дитини саме у м. Одесі, тому вважає доведеним що зараз місцем проживання (перебування) заявниці потерпілої є АДРЕСА_4 .

Враховуючи дані обставини суд вважає що справедливим і достатнім є обмежувальний припис ОСОБА_2 стосовно заборони наближення до 50 метрів до місця проживання ( перебування ), навчання, роботи ОСОБА_1 , в тому числі: спеціалізованої загальноосвітньої школи №86 за адресою: АДРЕСА_3 ; місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ; особистого розшукування ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та у будь-який спосіб особисто спілкуватись з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 та контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто , в тому числі і через мобільні пристрої третіх осіб.

В частині заборони перебування ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та не зважання поверненню у дану квартиру особистих речей ОСОБА_1 суд вважає їх такими, що не відносяться до питань обмежувального припису та повинні бути вирішені у судовому порядку стосовно визначення місця проживання і користування житловим приміщенням.

Також судом вважається що заборона на спілкування або розмови через третіх осіб, враховуючи можливі судові спори приведе до порушення прав, визначених Цивільним процесуальним кодексом України для сторін по справі, яки мають права направлення іншої стороні копій процесуальних документів або направлення адвокатами ( представниками) заяв та пропозицій..

У відповідності до вимог ст. 350-8 УПК України копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,350- 350-8, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про видання обмежувального припису ОСОБА_2 .

Заборонити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) , строком на шість місяців, :

-наближатись на 50 метрів до місця проживання ( перебування ), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: спеціалізованої загальноосвітньої школи АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ; місяця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ;

-особисто розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та у будь-який спосіб особисто спілкуватись з нею.

-особисто вести листування, телефонні перемови з ОСОБА_1 та контактування з нею через інші засоби зв`язку ( месенджери, соціальні мережі, смс (ммс) - повідомлення ) в тому числі із використанням телефонних номерів та акаунтів третіх осіб.

Копію рішення направити до Чорноморського відділення поліції в Одеській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.