Справа № 464/4926/20
пр.№ 2/464/1402/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

25.11.2020 Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретар судового засідання Бігун Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 24.10.2017 в розмірі 800 доларів США, процентів у розмірі 240 доларів США та 3 % річних у розмірі 56,61 доларів США; за договором позики від 22.11.2017 -- тіло позики у розмірі 200 євро та 15000 гривень, проценти у розмірі 130 доларів США, 3 % річних у розмірі 16,44 євро та 1232,87 грн., та 2547,73 грн. інфляційних збитків. Крім цього, просить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 гривень та 5970 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовує позов тим, що 24 жовтня 2017 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого позивач позичила відповідачу грошові кошти в сумі 800 доларів США на строк до 24.04.2018 з відсотковою ставкою 30 відсотків від суми позики за 6 місяців.

Крім цього, 22.11.2017 між сторонами укладено ще один договір позики, за умовами якого позивач позичила відповідачу грошові кошти у розмірі 200 євро та 15 000 гривень на строк до 06.12.2017 зі сплатою відсотків у розмірі 130 доларів США. На неодноразові звернення позивача щодо повернення коштів після спливу терміну позики відповідач своїх зобов`язань не виконав, гроші не повернув. У зв`язку з несвоєчасним поверненням суми позики відповідач зобов`язаний відповідно до ст.625 ЦК України сплатити суму боргу, а також 3 (три) відсотки річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 25.09.2020 постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 24.10.2017 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким останній позичив у позивача грошові кошти в сумі 800 доларів США. Відповідач власноручно написав розписку ОСОБА_1 про отримання у останньої 800 доларів США і взяв обов`язок до 24.04.2018 їх повернути та сплати 30 відсотків від суми за 6 місяців.

Крім цього, 22.11.2017 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, останній позичив у позивача грошові кошти в сумі 200 євро та 15 000 гривень. Відповідач власноручно написав розписку ОСОБА_1 про отримання у останньої 200 євро та 15000 гривень і взяв обов`язок до 06.12.2017 їх повернути та сплати 130 доларів США відсотків.

В тексті зазначених розписок від 24.10.2017 та 22.11.2017 міститься безумовне зобов`язання відповідача повернути отримані від позивача грошові кошти, а також підтвердження їх отримання.

На переконання суду, розписки, складені відповідачем, копії і оригінали яких долучені до матеріалів справи, є борговими документами.

Відповідно до змісту ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами позики належним чином не виконав та не повернув позивачу суму позики.

У відповідності до вимоги ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст.535 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Таким чином, наявність розписок у позивача без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до договору позики від 24.10.2017 сторони погодили, що за вказаним договором позики нараховуються проценти від суми позики, а саме 30 відсотків за 6 місяців.

Відповідно до договору позики від 22.11.2017 відповідач зобов`язався сплатити за користування грошовими коштами відсотки у розмірі 130 доларів США.

Частиною 1 ст.1050 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з поданими стороною позивача розрахунками, 3% річних по 1-й розписці становить 56,61 доларів США, по другій розписці від 22.11.2017 3 % річних становить 16,44 євро та 1232,87 гривень та 2547,73 гривень інфляційних витрат.

З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказані розрахунки як належні та допустимі докази.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем порушено умови договорів позики та не виконано взятих за таким зобо`вязань, у добровільному порядку останній ухиляється від повернення позивачу коштів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд прийшов наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання правової допомоги, не надано будь-якого розрахунку понесених витрат, детального опису, акту виконаних робіт чи доказів сплати коштів за надання правничої допомоги у відповідності до ч. 3 ст. 136 ЦПК України, тому у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5970 грн. слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст.509, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 12, 76, 89, 128, 141, 247, 258-259, 263, 265, 274-289, 351-356 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 24 жовтня 2017 року у розмірі 1096, 61 доларів США, яка складається з тіла кредиту у розмірі 800 доларів США, відсотків у розмірі 240 доларів США, 3 % річних у розмірі 56,61 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 22 листопада 2017 року тіло кредиту у розмірі 200 євро, 15 000 гривень, відсотків у розмірі 130 доларів США, 3 % річних у розмірі 16,44 євро та 1232,87 гривень та 2547,73 гривень інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 гривень.

У стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5970 грн. відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Сихівським районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.11.2020.

Суддя О.Ю.Горбань