Справа № 953/7818/20
Провадження № 2/638/5357/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Омельченко К.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану про визнання дій неправомірними та зобов`язання щодо вчинення дій,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану про визнання дій неправомірними та зобов`язання щодо вчинення дій.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз суб`єктивного складу та характер правовідносин свідчить, що між сторонами виник спір, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що предметом спору є зобов`язання вчинити певні дії, а тому в даному випадку заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а позивачці слід звернутися до відповідного адміністративного суду з позовом в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану про визнання дій неправомірними та зобов`язання щодо вчинення дій, роз`яснивши позивачу, що для вирішення цього питання потрібно звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду шляхом подання через Дзержинський районний суд протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя К.О. Омельченко