Дата документу 01.12.2020 Справа № 310/7110/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/7110/20 Головуючий у 1 інстанції: Морока С.М.
Провадження № 22-ц/807/3465/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просив накласти арешт шляхом винесення постанови про опис і арешт майна з переданням на зберігання третій особі на спільне майно, що було придбано за час його перебування у шлюбі із ОСОБА_3 , та перебуває у фактичному володінні останньої за місцем її проживання на території домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: немобільний готельний комплекс, який складається із такого: вагони-побутівки (гуртожитки на 25 місць), 12*3*3 м, обшиті деревиною, облаштовані під 8 готельних номерів (з санвузлами), з металевим дахом (профліст) у кількості 4 шт.; кондиціонери ERGO 07 (6 шт.), Luberg 07 (2 шт.), LED-телевізори (розміром 21*32) у кількості 8 шт., з TV-2 приставками у кількості 8 шт.; телевізор BRAVIS 52 у кількості 1 шт.; холодильники побутові у кількості 8 шт.; холодильник торговий для охолоджування напоїв у кількості 1 шт., холодильники побутові у кількості 8 од., ліжка дерев`яні 2-х спальні (саморобні, з ортопедичними матрацами) у кількості 8 шт.; меблеві крісла-ліжка у кількості 4 шт.; водонагрівачі у кількості 2 шт.; навіс між вагонами-побутівками (стропила, стовпи та профлист) площею 100 кв.м.

В обґрунтування вимог зазначав, що з 09.09.2015 по 25.01.2020 сторони перебували у шлюбі, за спільні кошти у спільну сумісну власність придбали вказане майно. Після розірвання шлюбу сторони досягли згоди щодо порядку його поділу, за якою колишня дружина зобов`язалася компенсувати йому у грошовому еквіваленті вартість його частки у спільному майні подружжя. Проте у серпні 2020 року ОСОБА_4 припинала свою підприємницьку діяльність, ніде не працює, що свідчить про відсутність у неї доходів та припинення використання спірного майна за його цільовим призначенням. Наприкінці вересня 2020 року вона почала проводити підготовчі роботи з демонтажу спільного сумісного майна (вагонів-побутівок), вивозити побутову техніку. Через вказані дії ОСОБА_3 існує обґрунтований ризик відчуження спільного майна, що ускладнить виконання можливого рішення суду про поділ майна подружжя.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накладено арешт мобільний готельний комплекс:

-вагони-побутівки (гуртожитки на 25 місць), 12*3*3 м, обшиті деревиною, облаштовані під 8 готельних номерів (з санвузлами), з металевим дахом (профліст) у кількості 4 шт.;

-кондиціонери ERGO 07 (6 шт.), Luberg 07 (2 шт.);

- LED-телевізори (розміром 21*32 у кількості 8 шт., с TV-2 приставками у кількості 8 шт.; телевізор BRAVIS 52 у кількості 1 шт.;

-холодильники побутові у кількості 8 шт.;

- холодильник торговий для охолоджування напоїв у кількості 1 шт.,

-ліжка дерев`яні 2-х спальні (саморобні, з ортопедичними матрацами) у кількості 8 шт.;

-меблеві крісла-ліжка у кількості 4 шт.;

-водонагрівачі у кількості 2 шт.;

-навіс між вагонами-побутівками (стропила, стовпи та профлист) площею 100 кв.м., які перебувають у фактичному володінні ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) за місцем її проживання на території домоволодіння АДРЕСА_1 та прилеглої до них земельній ділянці

В задоволені решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вважає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини, зокрема, не визначено обсяг всього сумісно нажитого майна, його кількість і вартість. Заявником не надано доказів наявності спору між сторонами та необґрунтовані вимоги щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову. Вказує, що сторони у добровільному порядку поділили спільно нажите майно, за домовленість сторін спірне майно залишилося в її власності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 та її представника адвоката Мазур О.С., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених вимог, їх розумності та співмірності, наявністю зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом майбутніх позовних вимог.

Колегія погоджується з висновком суду з огляду на таке.

За змістом ст.ст. 149,150 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник надав суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про спірне майно, яке належить ОСОБА_5 .

За твердженнями ОСОБА_1 , між ним та ОСОБА_3 існує спір стосовно вищевказаного майна.

Відповідно до витягу ЄРДР від 01.10.2020 року за адресою АДРЕСА_2 проводяться демонтажні роботи майна, що є ризиком можливого незбереження майна та невиконання в подальшому рішення суду в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що предметом спору між колишнім подружжям є спірне майно, спір перебуває у провадженні суду першої інстанції (ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.10.2020 року про відкриття провадження у справі), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову з метою збереження майна до закінчення розгляду справи по суті.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б підтверджували доводи заяви ОСОБА_1 .

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених заявником вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення вже заявленого позову.

Оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційним судом не встановлено порушень прав скаржника шляхом постановлення оскаржуваної ухвали.

Таким чином, з урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи наведені в апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено і підписано 2 грудня 2020 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська