РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Селидівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.08.2020 року звернулась до суду з позовом до Територіальної громади Селидівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка позивача залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка згідно договору міни квартир посвідченого Державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори за № 184 від 23.04.1996 р., зареєстрованого в Селидівському бюро технічної інвентаризації за № 367 від 23.04.1996 року, знаходиться у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Позивач після смерті чоловіка в встановлений шестимісячний строк звернулась до нотаріуса. 10.09.2018 року позивач отримала постанову другої Селидівської державної нотаріальної контори про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, оскільки нею не надано правовстановлюючого документа на квартиру. За таких обставин позивач не в змозі отримати свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.08.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.08.2020 року провадження по цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.09.2020 року по справі продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.10.2020 року залучено в якості співвідповідачів по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.11.2020 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд у зазначеній справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади Селидівської міської ради, в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в яких просять суд слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнали повністю та зазначили, що на спадкове майно після смерті батька не претендують, спадщину не приймали.

Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.12.1965 року, виданого п. Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 21.12.1965 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », актовий запис № 31.

Згідно договору міни квартир від 23.04.1996 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зробили обмін належних їм на праві власності квартир: належна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 складена з чотирьох кімнат, загальною площею 67,24 кв.м., житловою площею 48,7 кв.м., перейшла у власність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; належна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 складена з двох кімнат, загальною площею 44,74 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., перейшла у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; належна ОСОБА_10 квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 складена з двох кімнат, загальною площею 45,05 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м., перейшла у власність ОСОБА_11 Зареєстровано в БТІ м. Донецька за реєстром № 367 від 23.04.1996 року (а.с. 8).

Згідно технічного паспорту, виданого БТІ м. Донецька, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,74 кв.м., належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Згідно довідки №214 від 16.11.2020 року, виданої КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 р., квартира за адресою: АДРЕСА_2 числиться за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 згідно договору міни квартир посвідченого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 23.04.1996 р., зареєстрований у Селидівському БТІ 06.05.1996 р. № 367.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 12.03.2018 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3.

Як вбачається зі спадкової справи № 69/2018 заведеної Другою селидівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , з заявою № 148 про прийняття спадщини від 21.06.2018 року звернулась ОСОБА_1 до Другої селидівської державної нотаріальної контори.

Згідно заяви про прийняття спадщини № 148 від 21.06.2018 року ОСОБА_1 до Другої селидівської державної нотаріальної контори про прийняття спадкового майна після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори, спадкоємцем на спадкове майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: недоотриманої пенсії в Селидівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області в сумі 141 210 грн. 46 коп.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори, спадкоємцем на спадкове майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: грошових внесків у ТВБВ № 10004/098 філії Донецького обласного управління АТ Ощадбанку з усіма належними відсотками та компенсаціями на рахунках № НОМЕР_3 (компенсація 1997) та № 9760/12030 (компенсація 1997); грошових внесків у ТВБВ № 10004/0102 філії Донецького обласного управління АТ Ощадбанку з усіма належними відсотками та компенсаціями на рахунках № НОМЕР_4 (старий № 11539).

Постановою державного нотаріуса Другої селидівської нотаріальної контори від 10.09.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки не надано правовстановлюючого документа на квартиру.

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч.1,2 ст.319 ЦК України)

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.( ч. 1 ст. 321 ЦК України)

Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору міни квартир від 23.04.1996 року належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рівних частках по 1/3 кожному. Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_4 будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4 , прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отриманням свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 на грошові вклади та недоотриману пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі (сини) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивача відмовились від спадщини у вигляді 1/3 частки квартири, що залишилась після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_4 .

Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з тим, що відсутні необхідні правовстановлюючі документи, право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлена можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1217, 1233, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 5, 76-81, 258, 259, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 ) до Територіальної громади Селидівської міської ради (місце знаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 8, ), ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , (загальною площею 44,74 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м.), в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог ОСОБА_1 відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська