Справа № 184/1960/20
Номер провадження 2-о/184/67/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 «про встановлення факту, що має юридичне значення», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , його рідний дід з боку його матері ОСОБА_2 . Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована та належала на праві власності в рівних частках його померлому діду ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 на підставі договору обміну квартир від 16.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. Державна реєстрація права власності на їх ім`я на зазначену квартиру здійснена КП «Нікопольське МБТІ». Його дід ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.11.1957 року і разом проживали у вказаній вище квартири до дня смерті бабусі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його мати ОСОБА_2 після смерті свого батька ОСОБА_3 відмовилася від спадщини на користь заявника. Він після смерті свого діда ОСОБА_3 протягом встановленого законом строку не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Офіційне місце проживання у нього з ОСОБА_3 зареєстровано за різними адресами. Але фактично він прийняв спадщину, що відкрилася після його смерті згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Його дід ОСОБА_3 на час смерті своєї дружини проживав за місцем своєї реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 . На час смерті дружини ОСОБА_3 йому було 78 років. За віком та станом здоров`я він потребував постійного стороннього догляду, страждав на серцеві захворювання, у нього був втрачений зір, внаслідок чого він взагалі не виходив на вулицю і важко пересувався тільки по квартирі на дотик. Вони вирішили, що дід буде проживати постійно з ним і він буде здійснювати за ним догляд, внаслідок чого мати вирішила не подавати заяву про прийняття спадщини, щоб він успадкував квартиру свого дідуся. Тому після смерті бабусі ОСОБА_4 дід ОСОБА_3 поселився разом з заявником за місцем своєї реєстрації. Вони проживали разом однією сім`єю, харчувалися, вирішували усі побутові питання і він постійно піклувався про нього. Але ОСОБА_3 хвилювався за свою квартиру, щоб її не затопили або не обікрали і тому вони разом періодично відвідували його квартиру. 04.02.2020 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округа Кулика О.П. з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті свого померлого діда ОСОБА_3 , однак постановою приватний нотаріус Кулик О.П. відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , посилаючись на те, що з наданих ним документів не вбачається підтвердження факту сумісного проживання зі спадкодавцем, а також, що він не звернувся з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. У зв`язку з чим просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що він постійно проживав на час відкриття спадщини однією сім`єю зі своїм дідусем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти заяви заявника.

Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 02.11.1957 року між дідусем заявника ОСОБА_3 та бабусею заявника ОСОБА_5 . Карпинським міським відділом ЗАГС був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний запис №520 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась мати заявника ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданого міським бюро ЗАГС м. Орджонікідзе Дніпропетровської області 22.06.1972 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся заявника ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №667 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь заявника ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №356 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру в житловому будинку АДРЕСА_2 , яка була зареєстрована та належала на праві приватної власності в рівних частках ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 на підставі договору обміну квартир від 16.03.2001 року №1415, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. Державна реєстрація права власності на їх ім`я на зазначену квартиру здійснена КП «Нікопольське МБТІ», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.11.1980 року, зареєстрованого в КП «НМБТІ» 05.11.1999 року за №6 (а.с.13).

04 лютого 2020 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Кулика О.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті свого померлого діда ОСОБА_3 , однак постановою йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки з наданих ним документів не вбачається підтвердження факту сумісного проживання зі спадкодавцем, а також, що він не звернувся з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку (а.с.15-17).

Факт того, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживав однією сім`єю разом зі своїм дідусем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та вів з ним спільне господарство на день його смерті також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо, що ОСОБА_1 постійно проживав однією сім`єю разом зі своїм дідусем ОСОБА_3 до дня його смерті, який помер у 2017 році.

Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю зі своїм дідусем ОСОБА_3 ..

Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживав однією сім`єю разом зі своїм дідусем ОСОБА_3 та вів з ним спільне господарство на час відкриття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання заявника разом з ОСОБА_3 має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення його прав на спадкове майно, що залишилося після його смерті.

Відповідно до ст. 29 ЦК України (Місце проживання фізичної особи) 1. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 2. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 6. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не подав заяву про відмову від спадщини. Він заяву від відмови від спадщини не подавав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України заявник вважається таким спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , оскільки на час відкриття спадщини він постійно проживав разом з ним однією сім`єю та здійснював постійний догляд за ним.

ОСОБА_3 на час смерті своєї дружини проживав за місцем своєї реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 . На час смерті його дружини ОСОБА_3 було 78 років, за віком та станом здоров`я він потребував постійного стороннього догляду, постільки страждав на серцеві захворювання і крім того у нього був втрачений зір, внаслідок чого він взагалі не виходив на вулицю і важко пересувався тільки по квартирі на дотик. Тому після смерті бабусі ОСОБА_4 дід заявника ОСОБА_3 поселився разом із заявником ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації. Вони проживали разом однією сім`єю, разом харчувалися, разом вирішували усі побутові питання і заявник постійно піклувався про нього.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Саме такі відносини були у заявника з його дідом ОСОБА_3 до дня його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється із метою отримання свідоцтва про право на спадщину та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 13, 258, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 «про встановлення факту, що має юридичне значення» задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини однією сім`єю разом зі своїм дідусем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2020 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш