КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/13315/20

03 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка дії в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Арапіної Н.Є., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна.

У даному позові просив суд:

скасувати державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проведену державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною 20 грудня 2019 року;

витребувати від ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 16 вересня 2020 року ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції клопотання про забезпечення позову, в якому просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000.

Зазначав, що спірна квартира належала йому на праві власності та є єдиним місцем проживання його родини. Порушуючи умови іпотечного договору та чинного законодавства, ТОВ «Мегаінвест Сервіс» звернуло стягнення на іпотечне майно у позасудовий спосіб та зареєструвало за собою право власності на його квартиру АДРЕСА_1 . Директором вказаного товариства є ОСОБА_5 . У подальшому, 14.02.2020 року ТОВ «Мегаінвест Сервіс» відчужило вказану квартиру за договором купівлі-продажу ОСОБА_4 , яка є матір`ю директора ТОВ «Мегаінвест Сервіс» ОСОБА_5 . Через чотири дні, 18.02.2020 року ОСОБА_4 подарувала спірну квартиру її малолітньому внуку ОСОБА_2 за договором дарування квартири.

Вважав, що у зв`язку з численними відчуженнями спірної квартири існує велика ймовірність, що в подальшому буде укладений новий правочин, що ускладнить чи унеможливить поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року було відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено повністю.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 02 листопада 2020 року ОСОБА_1 , яка дії в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , надіслала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року про забезпечення позову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що вказана ухвала суду є незаконною, постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Зазначала, що за подання заяви про забезпечення позову позивачем мало бути сплачено судовий збір в сумі 420,40 грн. Проте позивач судовий збір при поданні заяви про забезпечення позову не сплатив, а суд першої інстанції не звернув увагу на вказану обставину та розглянув дану заяву, задовольнивши її в повному обсязі.

Судом першої інстанції також не було враховано, що позивачем не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на спірну квартиру.

У заяві про забезпечення позову відсутні посилання на докази, які б свідчили, що відповідач вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження чи підготовку до відчуження квартири.

Крім того, позивач не зазначає дійсну вартість нерухомого майна, на яке він просив накласти арешт, з посиланням на докази на підтвердження вказаних обставин, що не дає можливості суду визначити співмірність застосування вказаного заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що в ухвалі про забезпечення позову суд першої інстанції обґрунтував підстави та мотиви задоволення клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, дотримався вимог процесуального та матеріального права, а тому підстави для скасування законної ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року відсутні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 , яка дії в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , адвокат Шеремет Марія Олегівна підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 , представник відповідача Товариства з обмеженої відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна, третя особи: ОСОБА_4 , представник Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача адвоката Шеремет Марії Олегівни, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_3 посилався на те, що у зв`язку з численними відчуженнями спірної квартири АДРЕСА_1 , існує велика ймовірність, що в подальшому буде укладений новий правочин, що ускладнить чи унеможливить поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що, з урахуванням змісту позовних вимог, невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим будуть порушені права позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3 просив суд:

скасувати державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проведену державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною 20 грудня 2019 року;

витребувати від ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведеного слідує, що предметом спору у даній справі є квартира АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 . (а.с.20)

З огляду на те, що вищевказана квартира належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , є предметом спору між сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку є підстави вважати, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на вказану квартиру, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не зазначає в заяві про забезпечення позову дійсну вартість нерухомого майна - квартири, на яку він просив накласти арешт, що не дає можливості суду визначити співмірність застосування вказаного заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки предметом спору у даній справі є квартира АДРЕСА_1 , тому накладення арешту на цю квартиру є співмірним із заявленими позовними вимогами і вартість квартири при вирішенні питання співмірності вказаного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, правового значення не має.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом при задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, в повній мірі враховано принцип співмірності забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також про те, що в заяві про забезпечення позову відсутні посилання на докази, які б свідчили, що відповідач вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження чи підготовку до відчуження квартири, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 , є спірним майном і невжиття вказаного заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на дану квартиру може призвести до відчуження цього майна відповідачем та утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність арешту вказаного майна ніяким чином не обмежує відповідача ОСОБА_2 в праві користування спірним майном, обмеження стосується лише права відчуження спірного майна на час розгляду спору судом.

Також не є підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що позивач не сплатив судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, на що суд першої інстанції не звернув уваги, розглянувши вказану заяву по суті та задовольнивши її в повному обсязі.

Частиною 6 ст.151 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В матеріалах контрольного провадження відсутня квитанція про оплату ОСОБА_3 судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн.

Разом з тим, ч.ч.2,3 ст.376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У даному випадку судом першої інстанції не допущено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та правильно вирішено заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка дії в інтересах малолітнього ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка дії в інтересах малолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2020 року.

Головуючий: Судді: