Справа № 476/695/20
Провадження № 4-с/476/3/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2020 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Чернякової Н.В.

при секретарі Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець скаргу ОСОБА_1 , орган, на рішення якого подається скарга - Єланецький районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач - АТ "Райффайзен Банк Аваль", на дії і рішення державного виконавця щодо виконання рішення Єланецького районного суду Миколаївської області

В С Т А Н О В И В :

16.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Єланецького районного суду Миколаївської області із скаргою на дії і рішення державного виконавця щодо виконання рішення Єланецького районного суду Миколаївської області.

Свою скаргу мотивує тим, що рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 17.05.2010 року з неї на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 28098,17 доларів США, що еквівалентно до курсу НБУ - 225066,34 грн., державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. 28.09.2010 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист.

У 2012 році у рахунок погашення вказаної заборгованості реалізовано з прилюдних торгів заставлене майно - належну їй квартиру по АДРЕСА_1 .

Між тим, намагаючись перетнути державний кордон України у серпні 2020 року на своєму авто, їй стало відомо, що на вказаний легковий автомобіль марки "MAZDA 626" реєстраційний номер НОМЕР_1 та на кошти, розміщені на її рахунку в АТ КБ "Приват Банк" Єланецьким районний відділом Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт.

Вказані дії і рішення державного виконавця вважає неправомірними, оскільки, постанову про відкриття виконавчого провадження чи будь-які інші документи виконавчого провадження вона не отримувала, до того ж, стягувачем у вказаному виконавчому провадженні рахується АТ "Райффайзен Банк Аваль", однак, 22.04.2016 року вказаний Банк відступив право грошової вимоги до неї на користь ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк".

Посилаючись на вищевикладене, просила визнати неправомірними дії Єланецького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно виконання виконавчого листа №2-96/10, виданого Єланецьким районним судом Миколаївської області 28.09.2010 року, визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2016 року, скасувати заходи щодо реального виконання рішення, а саме - постанову про арешт майна боржника від 26.06.2017 року та постанову про арешт коштів боржника від 18.03.2020 року.

Скаржниця та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник скаржниці надала до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, вимоги скарги підтримала та просила задовольнити.

Представник Єланецького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заперечення на скаргу, у яких пояснив, що дійсно 05.10.2016 року за заявою стягувача АТ "Райффайзен Банк Аваль" відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-96. 26.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржниці, 18.03.2020 року арешт накладено на кошти на рахунках боржниці. В матеріалах виконавчого провадження відсутня будь-яка інформація щодо заміни стягувача у вищевказаному виконавчому провадженні, а тому вважає, що дії та рішення державного виконавця є правомірними.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Як вбачається з матеріалі справи та встановлено у ході розгляду справи, 28.09.2010 року Єланецьким районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №2-96/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції заборгованості за кредитним договором у розмірі 28098,17 доларів США, що еквівалентно до курсу НБУ - 225066,34 грн., державного мита у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. 28.09.2010 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист (а. с. 4).

Скаржниця вважає, що вищевказана заборгованість нею погашена за рахунок коштів, вилучених від реалізації з прилюдних торгів заставленого майна - належної їй квартири по АДРЕСА_1 .

Між тим, на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження представника АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 27.09.2016 року 05.10.2016 року старшим державним виконавцем Єланецького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Валявським В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52460184 з виконання вищевказаного виконавчого листа (а. с. 5).

26.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржниці, а 18.03.2020 року накладено арешт на кошти на рахунках боржниці (а. с. 6-9).

Вказані дії і рішення державного виконавця скаржниця вважає неправомірними.

Так, відповідно до положень ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення зокрема.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписом частини 1 статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Під час дослідження виконавчого листа №2-96/10 встановлено, що виконавчий документ видано судом в інтересах ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", яким і подавалась заява про відкриття виконавчого провадження.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо заміни стягувача у вищевказаному виконавчому провадженні, у зв`язку з чим постанова про заміну сторони стягувача його правонаступником державним виконавцем не виносилась.

У Законі України «Про виконавче провадження» відсутні норми, які б уповноважували виконавця будь-яким чином реагувати на рішення та дії осіб, що вчинені не в рамках виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд критично сприймає довідку про стан кредиту, видану на ім`я скаржниці АТ "Райффайзен Банк Аваль", із якої слідує, що заборгованість за кредитним договором №014/08-112/60492 від 02.02.2007 відступлена на користь ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" (а. с. 14).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що скаржником, та його представником не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б в своїй сукупності свідчили про невідповідність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження вимогам Закону України «Про виконавче провадження» чи будь-яким іншим нормативно - правовим актам.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця здійсненні у рамках вищевказаного виконавчого провадження спрямовані на виконання рішення суду, тому вважає, що у задоволенні скарги у частині визнання дій Єланецького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно виконання виконавчого листа №2-96/10, виданого Єланецьким районним судом Миколаївської області 28.09.2010 року, неправомірними та визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2016 року слід відмовити.

Що стосується вимог щодо скасування заходів щодо реального виконання рішення, а саме - постанови про арешт майна боржника від 26.06.2017 року та постанови про арешт коштів боржника від 18.03.2020 року, то суд приходить до переконання, що у цій частині провадження у справі підлягає закриттю, оскільки, належним способом захисту порушених прав боржниці у даному випадку може бути заявлення нею відповідних вимог до суду у позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , орган, на рішення якого подається скарга - Єланецький районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач - АТ "Райффайзен Банк Аваль", у частині визнання неправомірними дій Єланецького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно виконання виконавчого листа №2-96/10, виданого Єланецьким районним судом Миколаївської області 28.09.2010 року, та визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2016 року, відмовити.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , орган, на рішення якого подається скарга - Єланецький районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач - АТ "Райффайзен Банк Аваль", у частині скасування заходів щодо реального виконання рішення, а саме - постанови про арешт майна боржника від 26.06.2017 року та постанови про арешт коштів боржника від 18.03.2020 року, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Н.В. Чернякова